Справа № 160/29627/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.,
представника позивача Цукренко О.О.,
представника відповідача Левшакової О.В.,
представника третьої особи Михайленко О.І.,
06.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного агентства водних ресурсів України до Акціонерного товариства "Смоли", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
04.12.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у відкритому офіційному листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визнала вищевказану повномасштабну військову агресію форс мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) і підтвердила, що такі обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/ чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів, і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Внаслідок безпосереднього та вкрай негативного впливу вищезазначених надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин Акціонерне товариство «Смоли» не має можливості належним чином та своєчасно виконувати свої податкові зобов`язання, у тому числі і податковий обов`язок з рентної плати за спеціальне водокористування. Щодо можливості забезпечення підприємства технологічними газами з інших джерел відповідач зазначив, що надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставин у вигляді військової агресії рф проти України і запровадженням воєнного стану на всій території України, безпосередньо та вкрай негативно вплинули також і на можливість АТ «Смоли» реалізовувати іонообмінні смоли за основними ринками збуту. Враховуючи специфіку продукції і можливі галузі її використання, АТ «Смоли» є експортно орієнтованим підприємством з основними ринками збуту у країнах пострадянського простору Казахстану та Узбекістану. Реалізація готової продукції споживачам із зазначених країн до початку військової агресії здійснювалася автомобільним або залізничним транспортом транзитом через територію російської федерації. Але з 24 лютого 2022 року і по теперішній час такий варіант відвантаження продукції є неможливим. Оскільки через російську військову агресію заблоковані та не можуть відправляти і приймати вантажі (за виключенням експорту сільськогосподарської продукції) всі морські торгівельні порти України, відсутня і альтернативна можливість доставки продукції споживачам паромними переправами через Чорне та Каспійське море.
Таким чином, внаслідок руйнування через військові дії існуючих логістичних маршрутів експорту продукції АТ «Смоли», зупинена можливість реалізації готової продукції споживачам за основними ринками збуту. Все вищезазначене свідчить про те, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у вигляді збройної агресії рф проти України, які знаходиться поза межами впливу АТ «Смоли», мають безпосередній вплив на товариство, повністю паралізувавши йго основну діяльність внаслідок неможливості здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації за основними ринками збуту. Внаслідок дії на території України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які є надзвичайними, об`єктивними і невідворотними, АТ «Смоли» з 24 лютого 2022 року позбавлене можливості здійснення своєї основної діяльності виробництва та реалізації іонообмінних смол, у зв`язку із чим за результатами проведеної наради і детального аналізу впливу існуючих обставин на підприємство наказом від 24 лютого 2022 року № 13 «Про простій виробництва» було запроваджено повний простій всього виробництва на весь період дії воєнного стану на території України. Також відповідач зазначає, що жодним чином умисно не уникає необхідності виконання своїх зобов`язань, повністю розуміє та усвідомлює їх, а неможливість виконання податкового зобов`язання зі сплати рентної плати за спеціальне водокористування є наслідком виключно об`єктивних, незалежних від волі АТ «Смоли», наведених вище обставин непереборної сили, які мають безпосередній вплив на діяльність товариства. Враховуючи вищевказане, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
04.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. В обгрунтування вищевказанної заяви відповідач зазначає, що розгляд даної справи і вирішення спірних правовідносин між сторонами має виняткове і надважливе значення, адже АТ «Смоли» є єдиним постачальником води для найбільших промислових підприємств міста Кам`янське та промислового майданчика колишнього ВО «ПХЗ» - ПРАТ «ЮЖКОКС», ДП «СхідГЗК», ПРАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», ПрАТ «КРИВИЙ РІГ ЦЕМЕНТ», які є виробниками широкої номенклатури продукції коксу та продуктів коксохімії, мінеральних добрив, будівельних матеріалів, спеціальних матеріалів для літакобудування тощо. Вищевказані підприємства міста отримують річкову воду від АТ «Смоли» за відповідною системою трубопроводів і використовують її у своєму виробничому процесі, тому анулювання дозволу АТ «Смоли» на спеціальне водокористування призведе до повної зупинки таких підприємств із вкрай негативними економічними та соціальними наслідками такого рішення.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в пвному обсязі.
Представник відповідача заперечив проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Представник третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача просив суд задовольнити адміністративний позов.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.
Статтею 42 Водного кодексу України (далі - ВК України) визначено, що водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Згідно із статтею 48 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
Приписами статті 49 ВК України визначено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.
Відповідно до статті 30 ВК України збори за спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають рентну плату за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, які встановлюються Податковим кодексом України.
При цьому, згідно із п.11 ч.1 ст.44 ВК України водокористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства.
Пунктом 1 Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 393, визначено, що Держводагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із положеннями ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями п.255.1 ст.255 ПК України визначено, що платниками рентної плати за спеціальне використання води є: первинні водокористувачі - суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів; суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
Згідно із п.255.3 ст.255 ПК України об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі.
Приписами пп.255.11.1 п.255.11 ст.255 ПК України визначено, що водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.
Відповідно до п.255.12 ст.255 ПК України порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу.
Пунктом 257.1 статті 257 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
Згідно із пунктом 257.5 статті 255 ПК України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Підпунктом 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 ПК України визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
При цьому, пп.258.2.5 п.258.2 ст.258 ПК України передбачено, що у разі несплати рентної плати або сплати її не в повному обсязі протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про платників рентної плати до органів, що видають дозволи на спеціальне водокористування, для вжиття до них заходів згідно із законом.
Статтею 55 ВК України визначено підстави для припинення права спеціального водокористування.
Відповідно до вказаної статті припинення права спеціального водокористування здійснюється шляхом анулювання дозволу на спеціальне водокористування.
В силу ст.55 ВК України, припинення права спеціального водокористування здійснюється шляхом анулювання дозволу на спеціальне водокористування. Орган, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, звертається до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з підстав систематичної, протягом двох і більше податкових (звітних) періодів, несплати збору за спеціальне водокористування в установлені законом строки.
Так, відповідно до довідки про стан розрахунків з бюджетом АТ "Смоли" по рентній платі за спецвикористання (код 30168850 станом на 21.11.2024 року), яка міститься в матеріалах справи, складає 4 039 839,00 грн.
Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем, до теперішнього часу, до суду не надано.
З огляду на викладене, у зв`язку з несплатою суб`єктом господарювання у добровільному порядку суми заборгованості по рентній платі за спеціальне використання води, суд дійшов висновку про наявність підстав для анулювання дозволу на спеціальне водокористування від 04.05.2023 року № 25/ДП/49-23, виданий Акціонерному товариству "Смоли".
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134 ,139, 143, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здіснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 травня 2025 року.

Суддя О.В. Царікова