Справа № 400/4172/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4172/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

29.01.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Недашковської Я.О.,

представника апелянта Марченка О.І.,

представника позивача Шаталова А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2022 товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» (далі ТОВ «ПМКК») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.02.2022: №№02 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в сумі 1660302,50грн., з яких 1446699грн. основного платежу та 213603,50грн. штрафних санкцій;

02 про застосування штрафу в сумі 46834,75грн. за відсутності складення та реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1619042грн.;

02 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2104грн.;

02 про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2047763,75грн., з яких 1638211грн. основного платежу та 409552,75грн. штрафних санкцій, в частині грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2021172,50грн., з яких 1616938грн. основного платежу та 404234,50грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкового органу про порушення товариством податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Логістик Юніон» з приводу надання логістичних послуг (складської логістики) є безпідставними та спростовуються первинними бухгалтерськими документами і податковою звітністю, оскільки входять в межі господарської діяльності, підлягають відображенню в податковому обліку, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 позов задоволений з підстав того, що задекларовані позивачем фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Логістик Юніон» щодо надання логістичних послуг (складської логістики) є документально підтвердженими належними та допустимими первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства, та посвідчують факт проведення господарських операцій, зміну майнового стану кожного їх учасника, рух активі та, виконання всіх зобов`язань.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що наданні позивачем до перевірки документи бухгалтерського обліку не розкривають сутті проведення господарських операцій з ТОВ «Логістик Юніон», оскільки в актах виконаних робіт на надання логістичних послуг не зазначено виконаних робіт, що унеможливлює достовірно оцінити вартість логістичних послуг, зазначену в актах про передачу послуг. Позивачем не доведено використання послуг складської логістики в господарській діяльності платника податків та яким чином вони вплинули на розвиток фінансово-господарської діяльності підприємства, яка повинна бути спрямована на отримання прибутку.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «Первомайський молочноконсервний комбінат» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (КВЕД 46.33).

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Первомайський МКК» за період діяльності з 23.11.2017р. по 30.06.2021р., з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності підприємства з 23.11.2017р. по 30.06.2021р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.11.2017р. по 30.06.2021р., з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (акт від 28.12.2021 №9452/14-29-07- 02/41753486), за результатами якої встановлені порушення:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, з урахуванням п.п.14.1.36, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1446699грн.;

- п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1638211грн.;

- п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, у результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся за червень 2021 року на суму 2104грн.;

- п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1619042грн.;

- п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого, платником податку до контролюючого органу за місцем реєстрації подано з порушенням строків, визначених чинним законодавством, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність у 14-ти випадках;

- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункт «а» пункту 176.2 статті 176, пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне перерахування військового збору на суму 525,67 грн. під час виплати доходу у вигляді заробітної плати за період з 09.06.2020 року по 30.06.2021 року;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункт 1 частини 1 статті 7, частина 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, на які нараховується єдиний внесок, за рахунок самостійного виправлення у звіті за жовтень 2018 року, а саме: - завищення на суму 53,72грн. за жовтень 2018 року - заниження на суму 53,72грн. за серпень 2018 року.

Вказані вище порушення, що були виявлені відповідачем в ході перевірки, зафіксовані фахівцями контролюючого органу в акті перевірки від 28.12.2021р. №9452/14-29-07-02/41753486, за якими відповідачем винесено податкові повідомлення рішення від 23.02.2022: №№02 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в сумі 1660302,50грн., з яких 1446699грн. основного платежу та 213603,50грн. штрафних санкцій; 02 про застосування штрафу в сумі 46834,75грн. за відсутності складення та реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1619042грн.; 02 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2104грн.; 02 про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2047763,75грн., з яких 1638211грн. основного платежу та 409552,75грн. штрафних санкцій, в частині грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2021172,50грн., з яких 1616938грн. основного платежу та 404234,50грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14. ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, за приписами п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73, зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічної вигоди.

Кредиторська заборгованість - зобов`язання підприємства перед іншими юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. №20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигад у майбутньому внаслідок погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів Україні від 29.11.1999р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначена господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.2.4 гл.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 - первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Водночас, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Податковою перевіркою встановлено порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, з урахуванням п.п.14.1.36, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1446699грн.;

- п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1638211грн.;

- п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, у результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся за червень 2021 року на суму 2104грн.;

- п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1619042грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Первомайський МКК» було укладено договори поставки з ТОВ «АТБ-Маркет» №СР-86242 від 01.07.2018, №СР-86242 від 01.07.2019, за якими постачальник-позивач зобов`язується в порядку і строки, встановлені договором, передати товар у власність покупцю, у певній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а останній прийняти товар і оплати його на умовах, визначених у цьому договорі.

Крім того, ТОВ «Первомайський МКК» (Замовник) було укладено договори з ТОВ «Логістик Юніон» про надання логістичних послуг (складська логістика) від 01.07.2018 №ЛЮД-Д713, від 01.01.2019№ЛЮД-Д 713, №ЛЮ-Д713 від 01.01.2020, відповідно до яких ТОВ «Логістик Юніон» зобов`язується надати палети під товар, вивантаження палет, а також комплекс логістичних послуг (контроль за ваго-габаритними характеристиками, переміщення товару в зону комплектації замовлень, комплектацію замовлень, ваговий контроль зібраних замовлень, проклейка вантажного ярлика, розміщення товару на палеті, палентування зібраних замовлень, переміщення товару в зону зібраних замовлень).

За наслідками наданих послуг між сторонами було складено та підписано акти надання послуг з вивантаження палет на рампу та окремо за надання логістичних послуг вартістю 9714253,68грн.

Витрати за послуги складської логістики включено до складу витрат на збут та відображено по ряд.2150 Звіту про фінансові результати за 2018-2021рр. у розмірі 8095213грн., що вплинуло на визначення фінансового результату до оподаткування по Декларації з податку на прибуток та суму ПДВ включно до складу податкового кредиту.

Дослідивши вказані акти надання послуг, суд погоджується з висновками податкового органу, що вони не відповідають загальним вимогам, що встановлені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В актах виконаних робіт на надання логістичних послуг не зазначено саме які роботи виконувались: чи був весь перелік робіт, зазначений у договорі з ТОВ «Логістик Юніон» чи будь-які окремі види робіт, що унеможливлює достовірно оцінити вартість логістичних послуг, зазначену в актах.

Згідно Інструкції про застосування Плану розрахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіна від 30.11.1999р. №291, зареєстрованої в Мінюсті України 21.12.1999 за №893/4186 у замовника вартість отриманих послуг повинна обліковуватись на рахунках бухгалтерського обліку в залежності від того, які саме послуги були отриманні, тобто послуги повинні відображатись по рахунках 23 «Виробництво», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», чи інших. Тобто, правильне рознесення по регістрах бухгалтерського обліку є можливим при визначенні здійсненних операцій.

Правильне застосування Плану рахунків впливає на визначення фінансового результату господарської діяльності підприємства.

Позивачем послуги складської логістики було відображено в бухгалтерському обліку по Дт рахунку 93 «Витрати на збут», при цьому правомірність відображення вартості цих послуг по зазначеному рахунку та використання послуг складської логістики, отриманих від ТОВ «Логістик Юніон» в господарській діяльності належними документами бухгалтерського обліку не доведена.

До перевірки та до суду не надано документи, які засвідчують перебування відповідальної особи на розподільчому центрі та право підписувати акти приймання-передачі товару, оскільки обліковою політикою підприємства передбачено, що право проведення господарських операцій і підпису первинних облікових документів мають особи, список яких встановлюється внутрішніми організаційно-розпорядчими документами. Право отримати і видавати товарно-матеріальні цінності дозволяється особам, список яких затверджується внутрішніми організаційно-розпорядчими документами.

Крім того, не визначено проміжок часу відповідно якого здійснюються дані послуги логістики, оскільки акти приймання-передачі товару на логістику та видаткова накладна на реалізацію товару ТОВ «АТБ-Маркет» виписано в один день.

За своїм економічним змістом та чинними стандартами обліку логістичні витрати частково збігаються з витратами та збутом готової продукції. Проте, фінансовий облік витрат основної операційної діяльності підприємства не забезпечує виокремлення логістичних витрат ні у реєстрах за рахунками бухгалтерського обліку, ні у фінансовій звітності. Логістика повинна спрямовувати діяльність підприємств до мінімізації сукупних (операційних) витрат, що супроводжують рух та зберігання товарно-матеріальних цінностей, починаючи з вибору постачальника і закінчуючи збутом та після проданим обслуговуванням споживача.

ТОВ «Первомайський МКК» не доведено використання послуг складської логістики в господарської діяльності платника податків та яким чином вони вплинули на розвиток фінансово-господарської діяльності підприємства, яка повинна бути спрямована на отримання прибутку.

На запити податкової позивачем взагалі не надано документального підтвердження послуг від «Логістик Юніон», а саме: підтвердження достовірності виконання логістичних послуг, їх обсяг та вид, обґрунтування використання логістичних послуг в господарської діяльності.

Відповідно до наданих до перевірки та до суду первинних документів неможливо встановити, що саме здійснював надавач послуг по кожному виписаному акту виконаних робіт (послуг) та встановити чи відбувалась будь-яка дія або бездіяльність з надання тієї чи іншої послуги, чи фактично надавались дані послуги у кожному окремому періоді, за які складалися акти.

Отже, перевіркою достовірно встановлено, що задокументовані господарські операції з вищезазначеним контрагентом позбавлені ділової мети, а тому не вважається здійсненою в рамках господарської діяльності позивача.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною у кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Тобто, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Відповідно до положень п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Разом з тим, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним з варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Однак, з визначеного у ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню у податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. При цьому, варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Відтак, позбавлена розумної економічної причини операція, що збільшила витрати платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення.

Тобто для врахування витрат на послуги у податковому обліку необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльності платника податків та належне документальне підтвердження проведення таких операцій. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення таких операцій (надання послуг), враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентами (виконавцями послуг) з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Так, платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у достовірності наведених у цих документах відомостей, в інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин.

Відповідно до пп. «г» п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нараховувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, прибаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1.07.2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Отже, на порушення пп. «г» п.198.5 ст.198, п.201, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України позивачем, також, не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 1619042грн. щодо взаємовідносин із ТОВ «Логістик Юніон».

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними спірні податкові повідомлення-рішення від 23.02.2022: №№02, 02, 02, 02.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23.07.2025р.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв