Справа № 620/14593/21
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року справа № 620/14593/21
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу позовом 20 гарнізонного будинку офіцерів до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 гарнізонний будинок офіцерів звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, у якому просив суд:

- зобов`язати відділ державної реєстрації управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради () виключити відомості про позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду адміністративну справу №620/14593/21 за позовом 20 гарнізонного будинку офіцерів до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва, у зв`язку з тим, що для повного, об`єктивного та правильного вирішення даної справи, виконання завдань адміністративного судочинства, суду необхідно дослідити докази, які відповідно до Закону України Про державну таємницю є державною таємницею, робота з якими вимагає спеціального допуску.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 для розгляду справи в Окружному адміністративного суді міста Києва визначено суддю Костенко Д.А.

За службовою запискою судді Костенко Д.А. матеріали справи №420/14593/21 передано на повторний автоматизований розподіл між суддями, у зв`язку з тим, що в судді Костенко Д.А. відсутній допуску до державної таємниці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 визначено суддю Аблова Є.В., який має доступ до державної таємниці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2024 року для розгляду справи №640/11129/22 визначено суддю Білоноженко М.А.

Ухвалою судді Білоноженко М.А. від 18.06.2024 адміністративну справу №620/14593/21 вирішено передати на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду (бульвар Шевченка, 117, Черкаси, Черкаська область, 18002).

Вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 08.01.2025 та передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В.В., у зв`язку з чим ухвалою від 13.01.2025 прийнята до свого провадження. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внесення відомостей до Єдиного державного реєстру про позивача відбулось з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки відповідно до пункту 4 статті 7 розділу III Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю. Ведення відомчого обліку військових частин (установ, закладів) в Міністерстві оборони України здійснюється з дотриманням вимог Закону України від 21.01.1994 № 3855-XII «Про державну таємницю», наказу Служби безпеки України від 12.08.2005 №440 «Про затвердження зводу відомостей, що становлять державну таємницю». З огляду на вказане, а також на те, що відомості про військову частину містять охоронювану законом інформацію, позивач вважає що інформація підлягає обов`язковому виключенню. Отже, позивачем зазначено, що звернення з позовом обумовлено необхідністю збереження в таємниці відомостей, які характеризують діяльність військової частини.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що не вчиняв порушення прав позивача під час проведення реєстраційних дій.

Відповідач звернув увагу, що скасування будь-яких реєстраційних дій в ЄДР на підставі листів юридичних осіб законодавством не передбачено. Так само не передбачено здійснення перевірки поданих юридичною особою документів для реєстрації на предмет наявності державної таємниці. У зв`язку з цим, за відсутності в діях позивача протиправної поведінки та відсутності в ЄДР відомостей, що становлять державну таємницю, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» 20 гарнізонний будинок офіцерів внесений в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (надалі «ЄДР») 27 листопада 1998 року державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації, ідентифікаційний код 09679536, номер запису 0000261.

Позивачем направлено лист №430 від 05.10.2021начальника відділу державної реєстрації Чернігівської міської ради про скасування запису в ЄДР про реєстрацію 20 гарнізонного будинку офіцерів.

Листом № 10-07/3686 від 11.10.2021 відповідач повідомив позивача, що відповідно до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» скасування реєстраційних дій (записів) в ЄДР передбачено виключно на підставі судових рішень, що набрали законної сили або рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації) передбачено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.

Як видно із позовної заяви, позивач просить виключити відомості про нього з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців врегульовано Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), який набрав чинності з 01 липня 2004 року, та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до даного Закону.

Частиною 1 статті 3 Закону № 755-IV (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 1 статті 9 вказаного Закону № 755-IV, відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до ч.4 статті 10 вказаного Закону, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч.1 статті 11 Закону № 755-IV, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону № 755-IV, відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Таким чином, проведення зазначених вище реєстраційних дій стосовно позивача здійснювались державними реєстраторами на підставі наданих уповноваженими представниками позивача документів, передбачених статтею 17 Закону № 755-IV, а саме: реєстраційних карток про включення відомостей про юридичну особу форми № 6-включення, форми № 4 документів, що засвідчує повноваження уповноваженого представника юридичної особи, повідомлень про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Також слід зазначити, що порядок реєстрації військових частин врегульовано Законом України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року №1076-XIV (далі - Закон № 1076-XIV) та Порядком про затвердження Порядку реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах України, затвердженого постановою КМУ 03 травня 2000 року № 749 (далі - Порядок № 749).

Відповідно до статті 4 Закону № 1076-XIV, порядок реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку № 749, реєстрації підлягають військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які здійснюють господарську діяльність з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності, шляхом включення до реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності (далі - реєстр).

Пунктом 4 постанови № 749 передбачено, що рішення про включення військової частини до реєстру або про відмову у реєстрації приймається на підставі подання про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 1, до якого додаються: реєстраційна картка військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 2; довідка про включення військової частини до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

З викладеного слідує, що до реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності у встановленому порядку та з дотриманням певної процедури включаються ті військові частини, які здійснюють господарську діяльність з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ.

При цьому, для реєстрації військової частини згідно з Порядком № 749, вона вже має бути зареєстрована як юридична особа із включенням відомостей до ЄДРПОУ.

Таким чином, включення військової частини до реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності МО України згідно Порядку № 749 є вторинною дією, якій передує реєстрація (в даному випадку, військової частини) та включення військової частини до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Щодо посилання позивача на те, що наразі в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про організацію (види діяльності) та дислокацію (юридична адреса) військової частини, що суперечить ч.1 статті 8 Закону України «Про державну таємницю», оскільки такі відомості становлять державну таємницю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 статті 7 Закону № 755-IV, до Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю.

Певна інформація у сфері оборони може бути віднесена до державної таємниці, але це здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ (далі - Закон № 3855-ХІІ), який передбачає певну процедуру віднесення інформації до державної таємниці шляхом прийняття державним експертом з питань таємниць рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Тому вирішувати питання про те, які відомості відносяться до державної таємниці має не позивач, а державний експерт з питань таємниць, яким є посадова особа, уповноважена здійснювати відповідно до вимог цього Закону віднесення інформації до державної таємниці у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, зміни ступеня секретності цієї інформації та її розсекречування. Втручання в діяльність державного експерта з питань таємниць особи, якій за посадою його підпорядковано, не допускається.

Статтею 10 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян. Державний експерт з питань таємниць відносить інформацію до державної таємниці з питань, прийняття рішень з яких належить до його компетенції згідно з посадою. У разі, якщо прийняття рішення про віднесення інформації до державної таємниці належить до компетенції кількох державних експертів з питань таємниць, воно за ініціативою державних експертів або за пропозицією Служби безпеки України приймається колегіально та ухвалюється простою більшістю голосів. При цьому кожен експерт має право викласти свою думку. Інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України. Зміни до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, вносяться не пізніше трьох місяців з дня одержання Службою безпеки України відповідного рішення державного експерта з питань таємниць (стаття 12 Закону № 3855-ХІІ).

Згідно положень статті 15 Закону України «Про державну таємницю» засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення охорони державної таємниці покладається на керівників відповідних органів. При цьому, у разі віднесення конкретної інформації до державної таємниці, у тому числі на підставі Зводу відомостей, така інформація, носії інформації підлягають засекречуванню у встановленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №820/4603/18.

Позивач не надав до суду доказів засекречування у встановленому законом порядку інформації про місце своєї дислокації, тому викладені позивачем твердження про порушення режиму секретності внаслідок реєстраційних дій та знаходження інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО