Справа № 120/3810/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 р. Справа № 120/3810/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

21.03.2025 до суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення про виключення позивача з Реєстру платників єдиного податку № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 від 31.12.2024;

- зобов`язання відповідача поновити позивача. в Реєстрі платників єдиного податку шляхом виключення запису про анулювання його реєстрації платника єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22.12.2024 ФОП ОСОБА_1 отримав Акт камеральної перевірки від 19.12.2024 № 40836/02-32-24-07/ НОМЕР_1 про наявність податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 7997,79 грн, облікованого на 01.07.2024, 01.08.2024, 01.09.2024, 01.10.2024, 01.11.2024 та 01.12.2024. На підставі зазначеного акта було прийнято рішення № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 від 31.12.2024 про виключення позивача з Реєстру платників єдиного податку.

Однак, як зазначає позивач, вказана заборгованість виникла за податковими зобов`язаннями, нарахованими йому як фізичній особі, у зв`язку з чим вона не може вважатися податковим боргом фізичної особи-підприємця і не є підставою для анулювання його реєстрації платника єдиного податку.

Крім того, рішення про виключення з реєстру прийнято до спливу 10 робочих днів, наданих для подання заперечень на акт перевірки. Також перевірка, за результатами якої складено акт, була камеральною, а не документальною, що не відповідає вимогам до встановлення підстав для втрати права на спрощену систему оподаткування.

Ухвалою суду від 26.03.2025 відкрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 . Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку було прийняте у зв`язку з виявленням податкового боргу, що обліковувався на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та перевищував встановлений законом граничний розмір. Такий борг виник за податковим повідомленням-рішенням щодо несплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке було направлено платнику поштою, однак повернуто без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання". За результатами камеральної перевірки складено відповідний акт, який також було вручено платнику. Відповідач стверджує, що рішення про виключення з реєстру прийняте у встановленому законом порядку на підставі належно оформлених матеріалів перевірки, з дотриманням процедури та з направленням документів платнику.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (дата реєстрації 30.11.2020) та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області.

Позивач здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та належить до платників єдиного податку.

22.12.2024 позивачем отримано Акт камеральної перевірки від 19.12.2024 № 40836/02-32-24-07/ НОМЕР_1 , в якому зазначено про наявність у нього податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 7997,79 грн, що обліковувався станом на 01.07.2024, 01.08.2024, 01.09.2024, 01.10.2024, 01.11.2024 та 01.12.2024.

На підставі цього акта 31.12.2024 контролюючим органом прийнято рішення № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 про виключення ФОП ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку.

Підставою для такого рішення визначено виявлення податкового боргу, що, за твердженням відповідача, обліковувався у платника протягом двох послідовних кварталів на кожне перше число місяця. Відповідач також послався на те, що податкове повідомлення-рішення щодо несплати податку на нерухоме майно було направлено платнику поштою, однак повернулося з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням, 04.01.2025 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, в якій просив скасувати рішення про його виключення з Реєстру платників єдиного податку як таке, що є протиправним та ґрунтується на неправильно встановлених обставинах.

19.03.2025 позивач отримав рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.03.2025 № 7144/6/99-00-06-03-03-06, яким рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 31.12.2024 № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 залишено без змін.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ? ПК України).

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності ? особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: третя група ? фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи ? суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку

За приписами п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у разі:

подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, ? в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону ?- в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 та пп. 298.8.6 п. 298.8 ст. 298 цього Кодексу;

якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 та пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 цього Кодексу;

набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту 299.2 цієї ж статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до ч. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

В силу приписів п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Водночас абзацом першим п. 86.7 ст. 86 ПК України установлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отож, аналіз наведених положень нормативних положень свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Водночас прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході її проведення порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.02.2019 у справі № 826/7216/17 та від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а.

Як видно з матеріалів справи, посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку позивача щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку.

Під час перевірки виявлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, яке полягає в тому, що платником не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 7997,79 грн, що обліковувався станом на 01.07.2024, 01.08.2024, 01.09.2024, 01.10.2024, 01.11.2024 та 01.12.2024.

Тобто перевіркою встановлено порушення вимог абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

У свою чергу, згідно з нормами абз. 3 п. 299.10 ст. 299 розділу XIV ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 299 ПК України.

Відтак суд вважає, що реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі наявності у платника єдиного податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів ? в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Так, в абз. 3 п. 299.10 ст. 299 і пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 розділу XIV ПК України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок або спосіб дій контролюючого органу визначений в п. 299.11 ст. 299 ПК України, в якому зазначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Отже, контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові КАС ВС від 21.02.2018 у справі № 813/1465/17.

Водночас при розгляді аналогічних адміністративних справ Верховний Суд сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій, є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок ? прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Тобто контролюючий орган повинен: 1) провести документальну перевірку платника податків та 2) у випадку наявності підстав прийняти рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/543/17, від 16.04.2018 у справі № 808/657/16, від 08.05.2018 у справі № 816/1088/17, від 19.04.2019 у справі № 822/2037/18, від 05.10.2021 у справі № 815/1764/16.

Таким чином, на основі викладеного суд доходить висновку, що єдиним законним способом реалізації контролюючим органом своїх владних управлінських функцій у даному випадку є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок ? прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом його виключення з реєстру платників цього податку.

Втім, як встановлено під час розгляду справи, відповідачем була проведена перевірка правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та за її результатами складено акт камеральної перевірки від 19.12.2024 № 40836/02-32-24-07/.

Звідси випливає, що всупереч вимогам п. 299.11 ст. 299 ПК України документальну перевірку з вказаного питання податковим органом проведено не було.

Крім того, суд не може погодитися з доводами відповідача щодо правомірності виключення позивача з Реєстру платників єдиного податку з підстави наявності у нього податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що вказаний борг виник на підставі податкових зобов`язань, що були нараховані позивачу як фізичній особі, а не як суб`єкту господарювання ? фізичній особі-підприємцю.

Податковий кодекс України чітко розмежовує статус фізичної особи та фізичної особи-підприємця, що підтверджується практикою Верховного Суду (зокрема, постанова від 17.10.2019 у справі № 520/9945/18). Податкове зобов`язання, що виникло у фізичної особи, не може бути визнане податковим боргом ФОП, оскільки такий борг не пов`язаний із здійсненням господарської діяльності.

Відповідно, така заборгованість не може бути підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку згідно з абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Отже, у спірній ситуації дії відповідача щодо ототожнення статусу боржника як фізичної особи і фізичної особи-підприємця є необґрунтованими та не узгоджуються з нормами податкового законодавства.

Також, на думку суду, відповідач порушив приписи ст. 86 ПК України, не надавши позивачу можливості подати свої заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи на спростування виявленого порушення або належного виконання податкового зобов`язання та відсутності боргу зі сплати податку, прийнявши рішення на основі такого акту.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що рішення ГУ ДПС у Вінницькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 31.12.2024 № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 , яким ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з цим, вирішуючи справу суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, наведену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Відтак суд зауважує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 6056,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.03.2025.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлено на рівні 3028,00 грн.

Позивачем заявлено вимогу про скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 від 31.12.2024. Водночас вимогу про зобов`язання відповідача поновити ФОП ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку шляхом виключення запису про анулювання його реєстрації платника єдиного податку треба вважати похідною. Отже, належна до сплати сума судового збору за подання відповідної позовної заяви до суду становить 3028,00 грн. Відтак позивач переплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 3028,00 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо переплаченої суми судового збору, то суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Тобто неодмінною умовою для вирішення питання про повернення переплаченої суми судового збору є відповідне клопотання сторони і суд не уповноважений з власної ініціативи ухвалювати рішення про повернення надміру сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 31.12.2024 № 4034/6/02-32-24-07/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виключено з Реєстру платників єдиного податку.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області з 31.12.2024 поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи та включити його до цього реєстру шляхом внесення необхідних змін.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Повне судове рішення складено 28.07.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович