Справа № 372/2333/25
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2333/25
Провадження № 2-а-63/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря судових засідань Редьки Н.Н.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Мусевич А.І. (відеоконференція),

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1049 від 15.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 15.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1049, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. Однак зазначає, що повістку не отримував. Просить визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її, стягнути понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

12.06.2025 року представник відповідача Хребет С.І, в судовому засіданні подав до суду клопотання з додатками в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заявлені в позові підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні вимоги заявлені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки повідомив.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що постановою № 1049 від 15.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

За змістом постанови суть правопорушення полягає у тому, що 10 квітня 2025 року о 13 год. 50 хв. в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено правопорушення, а саме гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомляв (не оновив вчасно) про зміну інших військово-облікових та персональних даних своєчасно, чим порушив підпункти 4 та 10-1, пункт 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, що є Додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовник, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року., чим вчинив порушення частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та тягне за собою накладання штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п?ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На розгляді справи ОСОБА_3 був присутній та надав пояснення, що повістку не отримував та з протоколом не згоден. Згідно матеріалів справи ОСОБА_4 , закінчив військову кафедру, де йому було присвоєно звання молодшого лейтенанта запасу, що підтверджується витягом із наказу Міністра оборони України № 1793 від 28 жовтня 2024 року. Згідно відмітки у приписному посвідченні ОСОБА_4 з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та знявся з військового обліку призовників 12.01.2025, однак не встав на військовий облік офіцера запасу, через що викликався повісткою з датою прибуття на 07.02.2025, однак за викликом не з?явився. З чого вбачається, що ОСОБА_3 не перебував на військовому обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а також у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану не мав діючого військово облікового документа в період з 12.01.2025 до 10.04.2025 (до моменту прибуття та складання адміністративного протоколу) та не актуалізував свої персональні дані, що є порушенням підпунктів 1, 8та 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, що є додатком № 2 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (із змінами, внесеними Постановами КМ). На це ОСОБА_4 надав пояснення, що не зміг встати на військовий облік, оскільки з 1 жовтня і дотепер перебуває на навчанні та не мав можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Докази, на підтвердження своїх пояснень, які б встановлювали відсутність адміністративного правопорушення, не надав.

В своїх поясненнях позивач зазначає, що неодноразово повідомляв працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що жодної повістки не отримував, а отже, не мав обов`язку з?являтися. Проте його пояснення були проігноровані. У постанові безпідставно зазначено дату зняття з обліку «12.01.2025», яка відсутня у приписному посвідченні Позивача Відповідач припустився помилки, сприйнявши цифру «3» за «5». Крім того, 10.04.2025 під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 без оформлення адміністративного затримання було фактично обмежено у свободі пересування та вилучено мобільний телефон, що підтверджується талоном єдиного обліку №8165. Копію постанови Позивач отримав лише 25.04.2025.

Згідно доводів Відповідача стверджується, що 10.04.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було зафіксовано, що ОСОБА_1 не став на військовий облік офіцера запасу після зняття з обліку призовників 12.01.2025, не оновив персональні дані та не з?явився за повісткою на 07.02.2025, чим порушив вимоги пп. 1, 4, 8, 10-1 п. 1 Правил військового обліку. Під час розгляду справи він пояснив, що повістки не отримував, навчається з жовтня 2024 року, але доказів на підтвердження не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210 КУпАП, передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема,зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка йому не вручалась і від її вручення він не відмовлявся.

Отже, виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.02.2025 року за повісткою та не повідомлення (не оновлення вчасно) про зміну інших військово-облікових та персональних даних своєчасно. Однак Позивач зазначив, що перебуває на військовому обліку, що підтверджується витягом з додатку «Резерв+» та наявними відмітками в приписному посвідченні.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період , що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560).

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку № 560 встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У п.47 Порядку № 560 вказано, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Разом з тим, доказів вручення позивачу повістки або відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки позивачем, як самого акта відмови та вказаної повістки, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази беззаперечно не підтверджують обставини щодо відмови позивача від отримання повістки, а відповідно, і не доводять факту повідомлення останнього про необхідність з`явитись 07.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 отримувати повістку та доведення йому змісту акта відмови від отримання повістки, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови №1049 від 15.04.2025 року.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Крім того, відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

З протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови не зрозуміло які саме персональні дані позивач не надав відповідачеві, а тому не вбачається наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно із п.3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1049 від 15.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 № 1049 від 15.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-3 КУПАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 грн.

???Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.07.2025 року.

Суддя Р.О. Рабчун