Справа № 280/4546/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Справа № 280/4546/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової А.С.,

представника позивача не з`явився,

представника відповідача Гримала А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»

до Тернопільської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі - позивач) до Тернопільської митниці (далі - відповідач), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність у митного органу правових підстав для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки позивачем до декларацій митної вартості були додані усі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару. Позивач вказує, що митницею був здійснений недостатній та формальних аналіз наданих товариством документів, у зв`язку з чим прийняті нею рішення про коригування митної вартості товару є неправомірними та підлягають скасуванню.

ІІ. Виклад позицій учасників справи.

17.06.2025 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що під час здійснення митного контролю за МД №25UA79U2 від 27.02.2025 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлені відповідні розбіжності. Вказує, що митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів. За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025, відповідно до яких митна вартість товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 09.06.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 27.06.2025.

Ухвалою від 20.06.2025 суд задовольнив заяву представника Тернопільської митниці про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 27.06.2025 суд відклав підготовче засідання на 07.07.2025.

Ухвалою від 07.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті на 22.07.2025. 22.07.2025 у судовому засіданні оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення суду.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

07.12.2023 ТОВ «Мототехімпорт» (покупець) уклало з компанією «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY MANUFACTURING CO., LTD.» (Китай) (продавець) зовнішньоекономічний контракт № HL/5 на поставку в Україну товару в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

За умовами пункту 2.1 Контракту № HL/5 поставка товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією Специфікацією.

Поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені і ній, шляхом підписання додаткової угоди (пункт 3.1 Контракту № HL/5).

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 Контракту № HL/5 ціна на товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього контракту. За домовленістю сторін, у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою після чого Продавець повинен надати Покупцю коригуючу Специфікацію та інвойс. У ціну товару включена вартість упаковки і маркування. Загальна сума Контракту 4 500 000,00 USD.

На виконання вказаного зовнішньоекономічного контракту відповідно до специфікацій (додатків до контракту) від 27.09.2024 №2025-3 та №2025-12-z, рахунку-фактури на оплату від 31.10.2024 № НL2025-3В було здійснено поставку ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товарів загальною вартістю 100282,71 доларів США.

27.02.2025 позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію (по тексту МД) типу ІМ40АА № 25UA79U2, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товарів №№1-18 (мотоблоків, грунтофрез для мотоблоків, запасних частин до сільськогосподарської техніки).

До даної митної декларації, як встановлено із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- пакувальний лист № б/н від 31.10.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) № HL-2025-3B від 31.10.2024;

- коносамент № HS124110583 від 13.11.2024;

- накладні УМВС № 565515 від 14.02.2025, № 565572 від 14.02.2025, № 565747 від 14.02.2025;

- сертифікат про походження товару № 25C840000072/00003 від 07.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № CLL70/25 від 10.02.2025;

- документи, що підтверджують вартість перевезення товару акт виконаних послуг №CLL70/25 від 10.02.2025, довідка про транспортні витрати від 26.02.2025, заявка на перевезення №11 від 06.11.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікації №2025-12-z від 27.09.2024, № 2025-3 від 27.09.2024, Додаткова угода №5 від 08.01.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № HL/5 від 07.12.2023;

- договір (контракт) про перевезення №K-425/23 від 01.12.2023;

- технічні характеристики від 31.10.2024.

01.04.2025 митницею направлено повідомлення декларанту наступного змісту: «За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: - коносамент не містить назви компанії перевізника, та не завірений печатками - в договорі транспортного експедирування від 01.12.2023 № K- 425/23 експедитором зазначено «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», в коносаменті від 13.11.2024 №HS124110583 перевізник «NUHICORN SHIPPING CO., LTD», в накладних УМВС від 14.02.2025 № 565515, № 565572, 565747 перевізник «PKP CARGO» . Інформація, яка б підтверджувала причетність «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» та «PKP CARGO» до перевезення вантажу морським та залізничним транспортом окрім коносамента та УМВС накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» з однієї сторони та «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» і «PKP CARGO» з іншої. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. - каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару. Відповідно до ч.6 ст,53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».

Листом за вих.№010403 від 01.04.2025 товариство додатково надало митниці: комерційну пропозицію та прайс-лист виробника від 17.09.2024. Зазначило доводи щодо безпідставності вимог митниці про надання додаткових документів, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару товариством надані, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Тернопільською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів №№ 1, 2, 9, 12-18 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості (2-г - резервний метод).

У вказаному рішенні зазначено про встановлення розбіжностей за результатами опрацювання поданих до митного оформлення, а саме:

в договорі транспортного експедирування від 01.12.2023 № K-425/23 експедитором зазначено ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», в коносаменті від 13.11.2024 №HS124110583 перевізник «NUHICORN SHIPPING CO., LTD», в накладних УМВС від 14.02.2025 №№565515, 565572, 565747 перевізник «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o», ul. Leszno 12, 01-192 Warszawa. Інформація, яка б підтверджувала причетність «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» та «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o» до перевезення вантажу морським та залізничним транспортом окрім коносамента та УМВС накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» з однієї сторони та «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» і «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o» з іншої;

рахунок від 10.02.2025 №CLL70/25 та Акт здачі-прийняття робіт(надання послуг) від 10.02.2025 виставлені експедитором ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» клієнту ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» за надані транспортно-експедиційні послуги за межами митної території України та не включають транспортно-експедиційні послуги по території України;

в рахунку від 10.02.2025 №CLL70/25 зазначено термін сплати до 10.02.2025, проте жодних документів, що засвідчують факт оплати до митного оформлення не надано. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг при розрахунку митної вартості товарів.

в п.5 Специфікації від 27.09.2024 №2025-3 до контракту від 07.12.2023 №HL/5, відповідно до якої здійснюється поставка товару зазначено 100% передоплату за товар. Однак, інвойс на оплату товару №HL-2025-3B виставлений 31.10.2024, коносамент № HS124110583 відповідно якого здійснюється морське перевезення датований 13.11.2024. Додаткова угода №5 до контракту від 07.12.2023 №HL/5, яка вносить зміни в п.5 Специфікації від 27.09.2024 №2025-3 до контракту від 07.12.2023 №HL/5 із зміною умов оплати за товар: 180 днів від моменту фактичного отримання товару укладена між сторонами контракту датована 08.01.2025р. Тобто додаткова угода із змінами умов оплати за товар була укладена пізніше ніж товар був відправлений покупцю, а відповідно до специфікації за товар покупець мав здійснити 100% передоплату. Проте, платіжні документи відповідно до визначених у специфікації від 27.09.2024 № 2025-3 умов оплати до митного оформлення не надано;

в сертифікаті про походження товарів від 07.01.2025 № 25C840000072/00003 зазначено класифікаційний код 843290, а в мд від 27.02.2025 №25UA79U2 заявлено класифікаційні коди , , , , , , , , , , , , , , , , , УКТ ЗЕД;

не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару;

прайс-лист від 17.09.2024 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB CHONGQING, що обмежує конкурентність.

Оформлення зазначеної вище партії товару декларантом було здійснено та випущено у вільний обіг за ЕМД № 25UA66U9 від 03.04.2025. Загальна різниця митних платежів (ПДВ, ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 3040429,66 грн.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України (далі МК України), інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів

Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За нормами частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

За правилами частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частинами першою-третьою, шостою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З урахуванням викладеного вище, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 02.06.2022 у справі №460/2674/20, від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 25.11.2022 у справі №813/2733/17, від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 16.06.2023 у справі №825/2410/16, від 21.09.2023 у справі № 520/18432/21, від 27.12.2024 у справі №140/20717/23, від 16.01.2025 у справі №160/939/24, від 20.02.2025 у справі №160/33340/23, від 23.04.2025 у справі №160/12189/24.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025 судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зазначивши про те, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару та її складові. Дослідивши зазначені у вказаному рішенні розбіжності в отриманих митницею документах, суд зауважує наступне.

1. Щодо відсутності інформації на підтвердження причетності «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» та «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o» до перевезення вантажу морським та залізничним транспортом (відсутність рахунків про перевезення, банківських платіжних документів та договорів між ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» з однієї сторони та «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» і «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o» з іншої).

На підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: договір транспортного експедирування № K-425/23 від 01.12.2023; накладні УМВС № 565515 від 14.02.2025, № 565572 від 14.02.2025, № 565747 від 14.02.2025, заявку на перевезення №11 від 06.11.2024; довідку про транспортні витрати від 26.02.2025, акт виконаних послуг №CLL70/25 від 10.02.2025.

01.12.2023 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (клієнт) та ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» (експедитор) уклали договір № K-425/23 транспортного експедирування, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати виконання визначених розділом 2 послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Пунктом 2.1.3 зазначеного договору було передбачено обов`язок ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» з надання клієнту послуг з укладання від свого імені цивільно-правових договорів, угод, зокрема договорів перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо.

За пунктом 3.1 вказаного договору оплата послуг, винагороди експедитора та компенсація додаткових витрат експедитора, пов`язаних з виконанням цього договору, здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів від дати виставлення рахунку. Експедитор повинен виставити рахунок впродовж 2 робочих днів від дати заходу товару у порт прибуття. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок експедитора.

Заявкою № 11 від 06.11.2024 на транспортно-експедиторське обслуговування до Договору № К-425/23 від 01.12.2023 сторони узгодили, що вартість транспортування складає 15180,10 дол.США (доставка за маршрутом за 1 контейнер: Чонгкінг Тернопіль) за 2267 упаковок.

Відповідно до наданого коносаменту № HS124110583 від 13.11.2024, який є телекс-релізом оригіналу коносамента, оформленого за Договором № К-425/23 від 01.12.2023, портом завантаження є Чонгкінг, Китай, а портом відвантаження Гданськ, Польща. За змістом залізничних накладних № 565515 від 14.02.2025, № 565572 від 14.02.2025 та № 565747 від 14.02.2025 транспортування товарів здійснено залізничними шляхами за маршрутом Гданськ Медика Мостиська - Тернопіль. При цьому у накладних перевізником на польській стороні зазначена компанія «PKP Cargo Connect Sp.z.o.o.» на підставі договору № 6-26-001-24.

Як пояснив позивач, компанією-експедитором ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» здійснювалось мультимодальне перевезення задекларованого товару та виставлений товариству єдиний рахунок на оплату усіх послуг № CLL70/25 від 10.02.2025, в якому чітко розмежовані вартість перевезення вантажу морським транспортом та наземним транспортом до митного кордону України.

Так, відповідно до рахунку на оплату № CLL70/25 від 10.02.2025 вартість відшкодування витрат на морський фрахт п.Chongqing - п.Gdansk на користь лінійного агента. Становить 435469,65 грн, вартість відшкодування витрат на міжнародне транспортно-експедиційне перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, за межами митної території України (п.Гданськ, Польща - п/п Мостиська, Україна) 124419,90 грн.

Відповідно до статті 1, частини першої статті 14 Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року» від 31.03.1978, перевізник означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу; коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.

Згідно з положеннями статті 1 Міжнародної конвенції «Про уніфікацію деяких правил про коносамент» від 25.08.1924 перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.

Відповідно до статті 133 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Відповідно до частини четвертої статті 13 Кодексу торговельного мореплавства України, до мультимодальних перевезень і перевезень у прямому водному сполученні, що здійснюються за участю морських суден, правила цього Кодексу застосовуються в зазначених у ньому випадках, а також в частині, не передбаченій спеціальним законодавством, що регулює такі перевезення.

За обставинами справи міжнародне перевезення задекларованого товару здійснювалось відповідно до укладеного договору транспортного експедирування № К-425/23 від 01.12.2023 між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», як клієнтом, та ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», як експедитором. Як встановлено з відомостей заявки № 11 від 06.11.2024, довідки про транспортні витрати від 26.02.2025, перевезення спірної товарної партії має ознаки мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк. За статтею 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Отже, договірні відносини щодо перевезення (мультимодального перевезення) спірної товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-експедитором ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», якою товариству було виставлено єдиний рахунок на оплату усіх послуг №CLL70/25 від 10.02.2025, а жодних договірних відносин у позивача з компаніями «NUHICORN SHIPPING CO., LTD» та «PKP Cargo Connect Sp.z.o.o.» не існує, тому позивач не міг надати зазначені митницею документи. З третіми особами, які долучались основним перевізником до виконання послуг, розрахунок здійснює сам перевізник у межах договорів, укладених ним від свого імені з цими третіми особами.

З приводу залучення для виконання послуг з перевезення інших осіб Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Суд погоджується з висновком судів, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».

На підставі зазначеного можна дійти висновку, що для декларанта транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з основним експедитором. У свою чергу, залучення основним експедитором будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку «укладання від свого імені цивільно-правових договорів, угод, зокрема договорів перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо») характеризує лише обраний спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, котрий розрахунки здійснював виключно з основним експедитором.

2. Щодо надання рахунку від 10.02.2025 №CLL70/25 та акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.02.2025, виставлених експедитором ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» клієнту ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» за надані транспортно-експедиційні послуги за межами митної території України, що не включають транспортно-експедиційні послуги по території України.

Суд зазначає, що надані рахунок від 10.02.2025 №CLL70/25 та акт здачі-прийняття робіт(надання послуг) від 10.02.2025 містять всю інформацію щодо числових значень, підтверджуючих понесені витрати по маршруту транспортування вантажу до кордону України - витрати на морське перевезення (435469,65 грн), витрати на міжнародне транспортно-експедиційне перевезення від м.Гданськ, Польща до кордону України (124419,90 грн). Всього транспортні витрати по маршруту до кордону України склали 559889,55 грн.

Відповідно до частини одинадцятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

За таких обставин, позивач не мав обов`язку подавати митному органу документи, які підтверджують вартість транспортування товару по території України.

3. Щодо ненадання жодних документів, що засвідчують факт оплати, до митного оформлення з урахуванням зазначення в рахунку від 10.02.2025 №CLL70/25 терміну сплати до 10.02.2025, що може свідчити про неповноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг при розрахунку митної вартості товарів.

Згідно з пунктом 3.1 договору транспортного експедирування №К-425/23 від 01.12.2023 оплата послуг за цим договором здійснюється клієнтом (ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») протягом 30 календарних днів від дати виставлення рахунку. Оскільки рахунок №CLL70/25 виставлений 10.02.2025, то строк оплати спливав 12.03.2025, тобто вже після подання митної декларації до оформлення, тому докази оплати за вказаним рахунком не могли бути надані під час декларування товару.

Разом з тим, до суду надано докази оплати за рахунком від 10.02.2025 №CLL70/25, а саме платіжну інструкцію № 37288560 від 12.03.2025. Вказана розбіжність не була зазначена митним органом під час консультацій щодо митного оформлення задекларованого товару, тому декларант не подавав вказану платіжну інструкцію до розгляду відповідачем. Суд враховує, що зазначена платіжна інструкція складена вже після подання спірної митної декларації, тому визнає такий доказ належним та приймає на підтвердження здійснення оплати послуг за рахунком №CLL70/25.

Водночас відсутність згаданої платіжної інструкції жодним чином не впливає на можливість здійснення митницею перевірки саме числових показників транспортних витрат, оскільки вони чітко зазначені у інших наданих документах: заявці на транспортно-експедиторське обслуговування, рахунку на оплату, довідці про транспортні витрати, акті виконаних робіт. Більш того, сам факт несплати послуг з транспортування товару не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, як і не може бути підставою для сумнів у правильності її визначення.

4. Стосовно ненадання платіжних документів відповідно до визначених у специфікації від 27.09.2024 № 2025-3 умов оплати до митного оформлення, беручи до уваги укладання додаткової угоди з відтермінуванням оплати за товар пізніше, ніж товар був відправлений покупцю, а відповідно до специфікації за товар покупець мав здійснити 100% передоплату.

Суд зазначає, що відповідно до Специфікації № 2025-3 від 27.09.2024 вартість товару складає 221692,50 дол. США, при цьому за пунктом 5 вказаної Специфікації оплата вартості товару здійснюється у вигляді 100% передоплати. Водночас згідно з додатковою угодою №5 від 08.01.2025 до контракту №HL/5 від 07.12.2023 сторонами змінено та узгоджено умови оплати за товар за Специфікацією №2025-3 від 27.09.2024, а саме протягом 180 днів від моменту фактичного отримання товару, якою є 10.02.2025, тобто на момент декларування товару (27.02.2025) та винесення спірного рішення (02.04.2025) строк здійснення оплати не сплив, оплата не здійснювалась, тому надати митниці платіжні документи товариство не могло з об`єктивних причин.

Факт укладення додаткової угоди та здійснення оплати за товар пізніше дати відвантаження товару жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару.

Разом з тим, до суду надано докази оплати товару у повному обсязі відповідно до платіжних інструкцій №1304 від 10.03.2025, №1373 від 11.04.2025, №1399 від 01.05.2025. Суд враховує, що зазначені платіжні інструкції складені вже після подання спірної митної декларації, тому визнає такі докази належними та враховує під час розгляду справи.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до приписів статті 53 МК України надання до митного органу банківських платіжних документів та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару не є безумовним або обов`язковим.

Суд зауважує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 у справі №380/6459/20, від 05.08.2021 у справі № 1.380.2019.003193.

Суд констатує, що визначений порядок розрахунків, а також обставини здійснення таких розрахунків не характеризують митну вартість, оскільки така підтверджується відомостями про вартість товару, а не про порядок сплати такої вартості. Відповідно, незалежно від того чи належним чином сторони розрахувалися між собою, ця обставина не змінює визначену вартість поставки та, відповідно, фактурну митну вартість товару, яка підтверджується в першу чергу контрактом, рахунком на оплату та платіжним документом. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17, від 24.10.2019 у справі № 815/7158/15.

Таким чином, у будь-якому випадку умови оплати за товар безпосередньо ціни товару не стосуються і митниця мала можливість визначити ціну товару, як складову митної вартості на підставі інших поданих до митного оформлення документів у спірних випадках декларування товару: зовнішньоекономічного контракту, специфікації до нього, інвойсу тощо, відомості у яких повною мірою піддаються обчисленню, не містять розбіжностей, тобто дозволяли митному органу здійснити перевірку розрахунку митної вартості задекларованої товарної партії.

5. Щодо зазначення в сертифікаті про походження товарів від 07.01.2025 № 25C840000072/00003 класифікаційного коду 843290, тоді як в МД від 27.02.2025 №25UA79U2 заявлено класифікаційні коди , , , , , , , , , , , , , , , , , УКТ ЗЕД.

Суд зазначає, що митниця жодним чином не обґрунтовує, яким чином вказана розбіжність впливає на можливість здійснення нею перевірки саме числових показників заявленої митної вартості задекларованого товару.

У сертифікаті про походження товару зазначено HS коди це міжнародна гармонізована система кодування товарів. Коди HS це стандартні, всесвітньо визнані коди, які ідентифікують товари для цілей експорту та імпорту. Гармонізована система опису та кодування товарів (англ. Harmonized Commodity Description and Coding System (скор. Harmonized System, HS)) - система опису та кодування товарів (стандартизована система класифікації товарів у міжнародній торгівлі; товари класифікуються як за призначенням (одяг, зброя тощо), так і за галузями економіки (текстильна продукція, тварини та продукція тваринництва і т.д.).

Таким чином, у сертифікаті про походження товару компанією-виробником зазначено код поставленого товару за міжнародною класифікацією відповідно до Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

У митній декларації, якою товар було задекларовано, декларантом товариства код товару визначений та зазначений за національною класифікацією товару відповідно до Закону України «Про митний тариф», як того вимагає діюче законодавство України. Враховуючи, що вантаж ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» складається не лише з готових мотоблоків та фрез (які можуть бути основним товаром, що асоціюється з кодом 843290), а й з широкого асортименту запасних частин, комплектуючих та інших супутніх товарів, їх декларування за окремими, більш деталізованими кодами УКТ ЗЕД відповідає вимогам законодавства України щодо класифікації товарів. Заявлені в митній декларації коди мотоблоки, фрези, пакування, вироби з азбесту/фрикційні матеріали, - інші вироби з чорних металів, - інструменти, частини двигунів, вентилятори / повітродувки, - фільтри, інші машини/механічні пристрої, - коробки передач, - свічки запалювання, стартери/генератори, перемикачі напруги до 1000В, , , , частини та приладдя до транспортних засобів) свідчать про деталізоване класифікування всіх компонентів вантажу, що є вимогою Митного кодексу України.

Отже, сертифікат про походження товару надає загальну інформацію про групу товарів та їх походження, тоді як митна декларація містить детальну та обов`язкову класифікацію всіх компонентів вантажу до 10-значного коду УКТ ЗЕД.

Більш того, суд звертає увагу, що сертифікат про походження товару не визначає митної вартості товару, він не входить до переліку документів, зазначених в частині другій статті 53 Митного кодексу України, а може бути наданий додатково на вимогу митного органу у разі, якщо документи зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тому належність сертифіката відповідній партії чи недоліки в його оформленні не впливають на розрахунок митної вартості товару. Водночас митниця в своїх зауваженнях аргументовано не довела, яким чином неподання такого документу як сертифікат про походження товару впливає на числові значення складових митної вартості товарів.

6. Стосовно ненадання митної декларації країни відправлення, що викликає у митниці сумнів у достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Декларантом до митної декларації було надано рахунок-фактуру (інвойс) № HL-2025-3B від 31.10.2024, за яким здійснювалась відповідна операція. Так, рахунок-фактура є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належить до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Контрактом № HL/5 від 07.12.2023 (пункт 3.5) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Відтак товариство, відповідно до умов рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом.

Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

За наведеного вище, суд вважає, що описане відповідачем зауваження жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості.

7. Щодо зазначення в прайс-листі № б/н від 17.09.2024 інформації щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB CHONGQING, що обмежує конкурентність.

Зазначена підстава для коригування є необґрунтованою та формальною, оскільки, прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.

Крім того, вказаний документ не є документом, що підтверджує заявлену митну вартість товарів відповідно до частини другої статті 53 МК України, а тому їх зміст жодним чином не впливає на митну вартості товарів.

Таким чином, зауваження митниці щодо прайс-листа не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару

Суд підсумовує, що для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 по справі № 460/1143/19 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Водночас доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями, тому суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару.

Як зазначено митницею в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025, за результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування інших методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. З урахуванням зазначеного митна вартість задекларованих товарів №№ 1, 2, 9, 12-18 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод.

Застосування резервного методу передбачене статтею 64 МК України, згідно із якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органом митних вартостях.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Між тим, як встановлено з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у них зазначено лише про наявність у митниці інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України. Рішення не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо та не зазначено інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

На думку суду, позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару. У свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, а також не доведено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними митними деклараціями документів та наведених у них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами першою та другою статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Таким чином, рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про достатність наданих позивачем первинних документів для митного оформлення імпортованого товару та відсутність підстав для застосування при цьому резервного методу визначення митної вартості товару, а позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Платіжною інструкцією № 37288899 від 28.04.2025 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 30280,00 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA403070/2025/000137/2 від 02.04.2025, прийняте Тернопільською митницею.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ», місцезнаходження: вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, м. Запоріжжя, 69000; .

Відповідач Тернопільська митниця, місцезнаходження: вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.07.2025.

Суддя К.В.Мінаєва