Справа № 560/9790/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9790/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 , які оформлені листами ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.2025 №3/3275 та від 23.05.2025 №3/3880, щодо звільнення з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за моїм батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи) протиправними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення (наказ) про звільнення мене з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за моїм батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач звертався до відповідача з рапортами про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Вказані рапорти були прийняті та розглянуті начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідь на рапорти, відповідач надіслав листи від 06.05.2025 №3/3275 та від 23.05.2025 №3/3880, у якому було повідомлено про відмову у задоволенні рапорту позивача.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що згідно даних висновку Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 05.05.2025 року, на дату складання Акту не встановлено факту здійснення догляду Позивачем за його батьком- ОСОБА_2 й, відповідно до вищезазначеного, солдат ОСОБА_1 не має підстави для звільнення з військової служби в запас, відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за його батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи), оскільки в останнього наявні інші вищезазначені члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення. Крім того, позивач у викладених доводах не спростував можливості та обов`язку, який виник у його матері - ОСОБА_3 здійснювати постійний догляд за його батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи. Враховуючи вищевикладене, документи, додані до рапорту 13.05.2025 року, а саме Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 05.05.2025 року не підтверджує відсутності інших осіб у батька Позивача - ОСОБА_2 , які можуть здійснювати такий догляд, а тому рапорт ОСОБА_1 не підлягає задоволенню та відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 є законною та обгрунтованою. Відтак, подана позивачем разом з рапортом про звільнення довідка ЛКК від 09.12.2024 не може вважатися належною підставою для його звільнення з військової служби під час дії воєнного стану відповідно до частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що у відповідності до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначає, що він з батьком ОСОБА_2 проживає у двох, тому є єдиною особою, зобов`язаною відповідно до закону утримувати та здійснювати догляд за ним. Інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , не має. Утім, проходження військової служби перешкоджає виконувати свій обов`язок щодо здійснення догляду за своїм батьком та порушує його право на отримання такого догляду. Враховуючи вищевикладене, вважає відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконним, необгрунтованим, та таким то не підлягає до задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходить військову службу.

25.04.2025 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п. п. "г" п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, а саме необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.2025 №3/3275 відповідач відмовив у звільненні, зазначивши про відсутність достатніх для звільнення підстав з посиланням на інших осіб, які можуть здійснювати догляд за його батьком.

Позивачем 13.05.2025 подано повторно рапорт на звільнення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач відмовив у задоволені мого рапорта на звільнення від 13.05.2025 з посиланням на відсутність підстав для звільнення та акт обстеження сімейного стану від 05.05.2025 № 4471. Даний факт підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2025 №3/3880.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно ст. 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Стаття 2 Закону № 2232-ХІІ визначає, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указами Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 та № 69/2022 введено в Україні воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Наразі воєнний стан на території України триває.

Частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ, визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-ХІІ.

Згідно пп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі". Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о Медична карта амбулаторного хворого №__, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Відповідно до п.11 цієї Інструкції особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Судом встановлено, що до рапорту про звільнення з військової служби позивачем додано: уопія паспорта громадянина України ОСОБА_2 ; копія паспорта громадянина України та РНОКПП ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянина України та РНОКПП ОСОБА_4 ; копія паспорта громадянина України та РНОКПП ОСОБА_5 ; копія паспорта громадянки України та РНОКПП ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_1 від 28.09.1996; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2 від 12.04.2025; копія паспорта громадянки України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_4 від 30.07.2007; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_5 від 21.01.1998; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серія НОМЕР_6 від 05.10.2004; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , серія НОМЕР_7 від 10.01.2022; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 , серія 12 ААГ №942871 від 06.05.2024; копія посвідчення ОСОБА_2 , серія НОМЕР_8 від 15.08.2024; копія висновку про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 від 05.03.2025 №61 та консультаційного висновку спеціаліста; копія посвідчення Лемешева.І.Ф., серія НОМЕР_9 від 09.10.2003; копія витягу із акту огляду у МСЕК ОСОБА_5 , серія ХМ №053403 від 25.05.2004; копія висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_5 від 07.04.2025 № 99; копія довідки Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 17.04.2025 №08/109; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , серія НОМЕР_10 від 11.03.2010; копія витягу із акту огляду у МСЕК ОСОБА_6 , серія ХМ №175679 від 04.03.2010; копія повідомлення про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 23.04.2025; копія довідки про отримання допомоги від 22.04.2025 №324; витягз реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянки України ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , серія НОМЕР_11 від 06.08.2007; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_8 , серія НОМЕР_12 від 16.11.1996; копія висновку ЛКК про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 08.05.2025 №146; копія довідки ЛКК від 08.05.2025; копія консультаційного висновку спеціаліста від 08.05.2025; копія нотаріально звіреної заяви ОСОБА_2 , зареєстрована в реєстрі за №1347; копія нотаріально звіреної заяви ОСОБА_4 , зареєстрована в реєстрі за №1346; копія заяви про видачу акта обстеження сімейного стану військовослужбовця з доказами направлення.

Відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із Розділом III Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який затверджений Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 року № 531 (далі Порядок), у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (надалі по тексту також - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено "Положенням про медико-соціальну експертизу", затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 за №1317 (надалі - Положення №1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення №1317, комісія (надалі - МСЕК, медико-соціальна експертна комісія) проводить засідання у повному, складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акту огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку, з акту огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації - надсилається також лікувально профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

З наведеного встановлено, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

При цьому, до осіб з інвалідністю, котрі безумовно потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги віднесено виключно осіб І групи, в той час як встановлення II групи інвалідності не спричиняє аналогічної потреби.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то на переконання позивача, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема:

1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку;

2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 за №667.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23 за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання.

Суд звертає увагу, що згідно з Переліком №413, військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і. начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Таким чином, щодо підстави звільнення з військової служби через такі сімейні обставини та інші поважні причини, як необхідність постійного стороннього догляду за хворими батьками, то Постановою №413 визначено вичерпні випадки, в яких такі обставини підтверджуються висновком медико-соціальної експертної комісії (щодо осіб віком понад 18 років), а в яких висновком лікарсько-консультативної комісії (щодо осіб до 18 років)

На момент прийняття Постанови №413, стаття 26 Закону №2232-ХП не містила переліку сімейних обставин, що можуть бути підставою для звільнення, а лише відсилала на відповідну постанову Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до частини третьої статті 26 Закону №2232-Х1І (у редакції від 09.06.2013, чинної на час прийняття Постанови №413) військовослужбовці строкової військової служби та особи офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, звільняються зі служби достроково: б) за сімейними обставинами - у разі виникнення в них права на відстрочку внаслідок зміни сімейних обставин, а також у разі виникнення обставин, передбачених абзацом четвертим частини першої статті 18 цього Закону.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, норми статті 26 Закону №2232-ХІІ уже містять виключний перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця зі служби.

Під час дії воєнного стану, згідно із Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2023 за № 3633-ІХ, статті 26 Закону.№2232-ХІІ викладено у новій редакції (набула чинності 18.05.2024.): "... необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я".

Варто звернути увагу, що положення статті 26 Закону № 2232-ХІІ, визначають два альтернативних документи для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або особою, яка потребує постійного догляду: висновок медико-соціальної експертної комісії або ЛКК закладу охорони здоров`я. Повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок, розмежовано не було.

Норми Закону №2232-ХІІ мають вищу юридичну силу у застосуванні до спірних правовідносин порівняно з Постановою №413. Відтак, до спірних правовідносин положення Постанови №413 не підлягають застосуванню.

Щодо твердження відповідача, що позивач у своїх доводах не спростував можливості та обов`язку, який виник у його матері - ОСОБА_3 здійснювати постійний догляд за його батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи., суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 12.04.2025 шлюб, укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2 від 12.04.2025.

Крім того, суд бере до уваги, що на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_3 проживала за межами України, що підтверджується паспортом громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , що, у свою чергу, фактично унеможливлює здійснення нею постійного догляду за ОСОБА_2 .

Рідний брат позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.09.2021 відповідно до наказу ректора Національної академії від 16.08.2021 №206 зарахований на навчання до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького та на даний час навчається на 4 курсі денної, платної форми навчання. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серія НОМЕР_6 від 05.10.2004, та довідкою Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 17.04.2025 №08/109 (копії документів додаються). Крім того, ОСОБА_4 , здійснює постійний догляд та отримує компенсаційні виплати по догляду за ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю.

З метою здійснення постійного догляду ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , тому не може здійснювати догляд за ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується пенсійним посвідченням ОСОБА_6 , серія НОМЕР_10 від 11.03.2010, витягом із акту огляду у МСЕК, серія ХМ №175679 від 04.03.2010, повідомленням про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 23.04.2025, довідкою про отримання допомоги від 22.04.2025 №324, висновком про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_6 від 17.03.2025 №74, довідкою ЛКК від 17.03.2025, консультаційним висновком спеціаліста від 12.03.2025.

Суд враховує, що в акті обстеження сімейного стану ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.05.2025 № 4471 зазначено про те, що у батька позивача наявна сестра ОСОБА_9 , яка відповідно до закону повинна утримувати мого батька.

Водночас, з наданих до суду доказів, суд встановив, що рідна сестра батька позивача - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок перенесеного в 2024 ГПМУ в басейні правої СМА за ішемічним типом у вигляді пірамідної недостатності помірно вираженого лікворно-гіпертензивного синдрому, сама потребує постійного догляду. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 , серія НОМЕР_11 від 06.08.2007, свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_8 , серія НОМЕР_13 від 16.11.1996, висновком ЛКК про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 08.05.2025 №146, довідкою ЛКК від 08.05.2025 та консультаційним висновком спеціаліста від 08.05.2025 (копії документів додаються).

Також суд враховує, що 13.05.2025 ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про перевірку сімейного стану, за результатом якого просив видати новий акт обстеження сімейного стану військовослужбовця з урахуванням викладених обставин та доданих документів. Однак, дана заява від 13.05.2025 була проігнорована відповідачем. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що дії відповідача щодо відмови у звільненні позивача є протиправними.

Водночас суд зазначає, що наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи) та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.04.2025 року про звільнення з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи), з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправними відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.04.2025 року про звільнення з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи), з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_14 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_15 )

Головуючий суддя П.І. Салюк