Справа № 640/9844/20
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 р. № 640/9844/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ" до Головного управління Державної податкової служби м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ", звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби м.Києві в якому просить суд:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 №50103 в сумі 300437,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що в грудні 2019 року ГУ ДПС у місті Києві проводило документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ», за результатами якої було складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046, яким встановлено порушення п. 44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ст. 4, п.2 ст.3, п.1 п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 та п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств в періоді, що перевірявся на загальну суму 240350 грн. в тому числі: за 2016 рік на загальну суму 240350 гривень. Зазначені обставини зумовили звернення позивача за захистом своїх порушених прав.

За результатами перевірки контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 № 50103.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

Представником Головного управління Державної податкової служби м.Києві подано відзив на позов, в якому останнім вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено, що ТОВ «Дервік Капітал» перебуває на обліку у ГУ ДПС у Київській області. Стан платника - 0 (платник податків за основним місцем обліку). Вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля. Останню декларацію з ПДВ до ДПІ подано за липень 2016 року. Свідоцтво платника ПДВ № 200266033 від 06.05.2016 анульовано 19.10.2017 (39 - відсутність поставок та ненадання декларацій). Директор/головний бухгалтер Лукашевич Наталія Олександрівна; За період з 14.04.2016 по 02.07.2016: директор/головний бухгалтер/засновник ОСОБА_1 . ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» не подано до податкового органу: - Баланс (Звіт про фінансовий стан) за 2016, до ДПІ не подано, у зв`язку з чим відсутня будь-яка інформація щодо наявності у підприємства основних засобів, виробничих запасів, тощо. Отже, аналізом інформації баз даних ДПС неможливо встановити наявність у ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємстві. Також зазначає, що згідно ITC "Податковий блок" «СФП» по ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 03.02.2017 № 88/8/26-58-21-04. Орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП - СФП ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві. В картці «СФП» зазначено, що в межах к/п №0000097 від 14.12.16, допитано гр. ОСОБА_1 який надав покази про непричетність до реєстрації та діяльності підприємства. Згідно до інформаційних баз даних ДПС (ЄРПН), встановлено, що податкові накладні виписано на адресу ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» від імені директора ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» Коваленко Наталією Миколаївною. Інформація щодо кредиторської/дебіторської заборгованість перед ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» станом на 31.12.2016 відсутня. В результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» встановлено наступне: В ході аналізу податкової інформації, зібраної відповідно до ст.72, ст. 74 Податкового кодексу України та матеріалів, що надійшли на адресу контролюючого органу, по контрагенту-постачальнику ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) встановлено наступне. Згідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Сумській обл. (1819. м. Суми). Стан платника - 0 (платник податків за основним місцем обліку). Вид діяльності - 41.10 організація будівництва будівель. Останню декларацію з ПДВ до ДПІ подано за липень 2016 року. Директор/головний бухгалтер Біц Дмитро Веніамінович. За період з 01.03.2016 по 06.10.2016: директор/головний бухгалтер/засновник Коваленко Наталія Миколаївна. ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» не подано до податкового органу: - Баланс (Звіт про фінансовий стан) за 2016, до ДПІ не подано, у зв`язку з чим відсутня будь-яка інформація щодо наявності у підприємства основних засобів, виробничих запасів, тощо. Отже, аналізом інформації баз даних ДПС неможливо встановити наявність у ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємстві. Згідно ITC "Податковий блок" «СФП» по ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 24.01.2018 № 286/10-36-21-07. Орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП - СФП ГУ ДФС У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ. В картці «СФП» зазначено, що гр. Коваленко (Проскурнікова) повідомила про те, що зареєструвала за грошову винагороду. В подальшому підприємство перереєстроване на гр. ОСОБА_2 . Останній повідомив про те, що зареєстрував підприємство за грошову винагороду. ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не було надано до перевірки первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» (код 40221056). ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) чим порушило п. 85.2 ст. 85 та п.44.6. ст. 44 ПКУ. Враховуючи викладене, складені ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ" (код 40221056), ТОВ "ЖИТЛОБУДМОНТАЖ" (код 39140922), первинні документи на товар для TOB «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» та ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ (код 40221056), ТОВ "ЖИТЛОБУДМОНТАЖ" (код 39140922), отже, не підтверджується реальність проведення господарських операцій. Отже, первинні документи, виписані директором ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ" (код 40221056) гр. ОСОБА_1 , та директором ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) гр. ОСОБА_3 на поставку товарів для ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не мають юридичної сили первинних документів та не можуть бути підставою для відображення господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2020 по справі № 640/9844/20 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу № 640/9844/20.

Ухвалою від 26.02.2025 суд прийняв адміністративну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 01.05.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк десять календарних днів для усунення недоліків.

Ухвалою від 26.05.2025 суд продовжив розгляд справи.

Ухвалою від 19.06.2025 суд замінив відповідача по справі - Головне управління ДПС у місті Києві (ідентифікаційний код: 43141267, адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44116011, адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» (код 37675046) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань26.04.2011, номер запису - 1 026320.

Основним видом діяльності ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» - ремонт і технічне обслуговування сільськогосподарського обладнання.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» провадить наступні види діяльності:

-Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення;

-Код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний);

-Код КВЕД 28.30 Виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства;

- Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;

-Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

-Код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет;

- Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

- Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права;

-Код КВЕД 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.;

-Код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

У грудні 2019 року ГУ ДПС у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «РЕСУРСИ 1 ТЕХНОЛОГІЇ» (код ЄДРПОУ - 37675046), за результатами якої було складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046 та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 № 50103.

В розділі 3 Описової частини Акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046 зазначено зокрема:

«При проведенні перевірки ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» було встановлено, що підприємство мало взаємовідносини з СГД з ознаками сумнівності, а саме:

у перевіряємому періоді ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» (код 37675046) придбавало у ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» (код 40221056, стан 0; вид діяльності - неспеціалізована торгівля) товари на загальну суму 351 284, 33 грн.

Згідно ITC «Податковий блок» «СФП» по ТОВ «ДЕРВІККАПІТАЛ» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 03.02.2017 №88/8/26-58-21-04;

Згідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено, що ТОВ «Дервік Капітал» перебуває на обліку у ГУ ДПС у Київській області. Стан платника - 0 (платник податків за основним місцем обліку). Вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля. Останню декларацію з ПДВ до ДПІ подано за липень 2016 року. Свідоцтво платника ПДВ № 200266033 від 06.05.2016 анульовано 19.10.2017 (39 - відсутність поставок та ненадання декларацій). Директор/головний бухгалтер Лукашевич Наталія Олександрівна; За період з 14.04.2016 по 02.07.2016: директор/головний бухгалтер/засновник ОСОБА_1 . ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» не подано до податкового органу: - Баланс (Звіт про фінансовий стан) за 2016, до ДПІ не подано, у зв`язку з чим відсутня будь-яка інформація щодо наявності у підприємства основних засобів, виробничих запасів, тощо.

Отже, аналізом інформації баз даних ДПС неможливо встановити наявність у ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємстві.

В Акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046 вказано, що ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» мало взаємовідносини з ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922).

Згідно до інформаційних баз даних ДПС (ЄРПН), встановлено, що податкові накладні виписано на адресу ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» від імені директора ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» Коваленко Наталією Миколаївною.

Інформація щодо кредиторської/дебіторської заборгованість перед ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» станом на 31.12.2016 відсутня.

В результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» встановлено наступне:

В ході аналізу податкової інформації, зібраної відповідно до ст.72, ст. 74 Податкового кодексу України та матеріалів, що надійшли на адресу контролюючого органу, по контрагенту-постачальнику ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) встановлено наступне. Згідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Сумській обл. (1819. м. Суми). Стан платника - 0 (платник податків за основним місцем обліку). Вид діяльності - 41.10 організація будівництва будівель. Останню декларацію з ПДВ до ДПІ подано за липень 2016 року. Директор/головний бухгалтер Біц Дмитро Веніамінович.

За період з 01.03.2016 по 06.10.2016: директор/головний бухгалтер/засновник Коваленко Наталія Миколаївна.

ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» не подано до податкового органу:

- Баланс (Звіт про фінансовий стан) за 2016, до ДПІ не подано, у зв`язку з чим відсутня будь-яка інформація щодо наявності у підприємства основних засобів, виробничих запасів, тощо.

Отже, аналізом інформації баз даних ДПС неможливо встановити наявність у ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємстві.

Згідно ITC "Податковий блок" «СФП» по ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 24.01.2018 № 286/10-36-21-07. Орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП - СФП ГУ ДФС У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ. В картці «СФП» зазначено, що гр. Коваленко (Проскурнікова) повідомила про те, що зареєструвала за грошову винагороду. В подальшому підприємство перереєстроване на гр. ОСОБА_2 . Останній повідомив про те, що зареєстрував підприємство за грошову винагороду.

ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не було надано до перевірки первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «ДЕРВІК КАПІТАЛ» (код 40221056). ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) чим порушило п. 85.2 ст. 85 та п.44.6. ст. 44 ПКУ.

Враховуючи викладене, складені ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ" (код 40221056), ТОВ "ЖИТЛОБУДМОНТАЖ" (код 39140922), первинні документи на товар для TOB «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» та ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ (код 40221056), ТОВ "ЖИТЛОБУДМОНТАЖ" (код 39140922), отже, не підтверджується реальність проведення господарських операцій.

Отже, первинні документи, виписані директором ТОВ "ДЕРВІК КАПІТАЛ" (код 40221056) гр. ОСОБА_1 , та директором ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (код 39140922) гр. ОСОБА_3 на поставку товарів для ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» не мають юридичної сили первинних документів та не можуть бути підставою для відображення господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку.

16.01.2020 ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» зверталось до ГУ ДПС у місті Києві із запереченням до Акту перевірки від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС України у місті Києві листом від 28 січня 2020 року за № 14302/10/26-15-05-01-03 повідомило ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ», що висновки Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.12.2019 року №273/26-15-14-01-03/37675046 є правомірними та відповідають вимогам Податкового кодексу України.

29.01.2020 відповідач прийняв Податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 №50103 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, та збільшено суму грошового зобов`язання із податку на прибуток приватних підприємств на суму 300 437 (триста тисяч чотириста тридцять сім) грн. 50 коп., з яких 240 350,00 грн. - основний платіж та 60 087,50 грн. - штрафні санкції, яке було отримано ТОВ «РЕСУРСИ 1 ТЕХНОЛОГІЇ» 06.02.2020.

14.02.2020 ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» звернулось до ГУ ДПС у місті Києві зі скаргою на податкове повідомлення рішення від 29.01.2020 року № 50103.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС України у місті Києві листом від 02.04.2020 за № 11887/6/99-00-08-05-01-06 повідомило ТОВ «РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ» про залишення без змін ППР ГУ ДПС у місті Києві від 29.01.2020 року № 50103, а скаргу - без задоволення.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 29.01.2020 №50103 протиправним, звернувся з цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Згідно із частиною другою статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону №996-XIV передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема (але не виключно):

- повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

- нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

- превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

- інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

У частині першій та другій статті 9 Закону №996-XIV зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Водночас порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (далі - Положення №88).

За вимогами п.1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення №88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2.4 Положення №88).

Відповідно до п.2.5 Положення №88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Згідно із п.2.13 Положення №88 керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського, а також податкового обліків навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладені норми, первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Суд зазначає, що фактичною підставою для проведення ТОВ "Ресурси і Технології" зазначених вище донарахувань та зменшення сум від`ємного значення став висновок контролюючого органу про не дотримання вимог податкового законодавства показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства за результатом господарських операцій з постачання позивачу товарів його контрагентами - ТОВ "Дервік Капітал", ТОВ "Житлобудмонтаж", з огляду на відсутність належних доказів фактичного виконання контрагентами умов договорів.

Отже, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту, прибутку та витрат позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у ході проведення перевірки контролюючим органом проаналізовано отриману податкову інформацію.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 (далі - П(с)БО №11), зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 за №860/4153 (далі - П(с)БО №15), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно п. 7 П(с)БО №15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.2 ст.44 Кодексу передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Порядок розрахунку об`єкта оподаткування з податку на прибуток викладено в ст.134 Кодексу, згідно якої оподатковується прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу (підприємства, у яких річний дохід від будь-якої діяльності за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень мають право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату).

Враховуючи норми ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 за №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями (далі - Закон України №996-XIV), будь-який документ щодо ідентифікованого товару (послуги) має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певної послуги.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України №996-XIV «... фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції».

Отже, ураховуючи викладене вище, слід зазначити, що первинні документи позивачем складено всупереч нормам частини першої ст. 9 Закону України №996-XIV та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88). Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України №996-XIV відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України №996-XIV, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Так, за сукупністю викладених вище фактів, перевіркою не підтверджено реальність проведення господарських операцій ТОВ "Ресурси і Технології" з ТОВ "Дервік Капітал" та ТОВ "Житлобудмонтаж" та перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності (з урахуванням ст. 4 "Основні принципи бухгалтерського обліку та фінансової звітності" Закону України №996-XIV, якою встановлено принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення №88, первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення:

Елемент витрат - сукупність економічно однорідних витрат.

Прямі витрати - витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом.

Нормальна потужність - очікуваний середній обсяг діяльності, що може бути досягнутий за умов звичайної діяльності підприємства протягом кількох років або операційних циклів з урахуванням запланованого обслуговування виробництва.

Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визнання пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Суд зауважує, що зазначені вище документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений в первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв`язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Відповідно до П(С)БО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" затвердженого наказом Міністерства Фінансів України 07.02.2013 №73 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 за №336/22868 зі змінами та доповненнями:

Активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому;

Витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками);

Зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди;

Згідно п. 6 П(С)БО 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно пункту 135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

-зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

-збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Так, ст.ст. 138 - 140 ПК України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Таким чином, в порушення підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України, статті 9 Закону України №996-XIV, п.5 та п.7 П(С)БО 16 "Витрати", ТОВ "Тесурси і Технології" занижено податок на прибуток на загальну суму 240350,00 грн., у тому числі: 2016 240350,00 грн.

Суд зазначає, що право платника податку на формування податкового кредиту виникає лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас у разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми валових витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного, прийнятого контролюючим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року справа №826/10711/14.

Таким чином, у ході судового розгляду платник податків повинен надати належні та допустимі докази в противагу наданим податковим органом доказам, що спростовують достовірність даних податкового обліку платника податків, які стали підставою для висновку про фіктивність господарських операцій.

Згідно з доктриною «ділової мети», сутність якої полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди (у т.ч. зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат, зменшення податкових зобов`язань на суму податкового кредиту, відшкодування ПДВ з державного бюджету) поширюються лише на операції, що мають розумну економічну причину.

Концепція «наявності ділової мети» передбачає, що господарська операція має містити економічний сенс для підприємства і бути доцільною з погляду її проведення. Тобто навіть якщо операцію оформлено належним чином і є докази реальності її здійснення, проте причина здійснення такої операції не є економічно обґрунтованою для господарської діяльності, платник податків не має права на зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат та права на зменшення податкових зобов`язань на суму податкового кредиту.

Суд зазначає, що лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин можуть вважаться такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару/послуг.

Водночас згідно із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.03.2012 (справа №21-737во10), про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Факт реальності характеру вчинення відповідних господарських операцій може мати місце лише при дослідженні усіх доказів як кожного окремо, так і в сукупності, з метою встановлення дійсних обставин.

Відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, які свідчили б про рух коштів, доказів придбаних матеріалів та їх подальшої реалізації, доказів отриманих від контрагентів послуг в іншому ланцюгу постачання свідчить про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарських операцій.

Суд вважає, що при виборі контрагентів саме позивач несе ризик негативних наслідків у вигляді неможливості застосування податкової вигоди на підставі документів від спірних контрагентів, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи не підтверджують фактичне придбання позивачем у контрагентів товару та свідчать про безтоварність проведених операцій. За спірними операціями позивача з указаними контрагентами лише оформлялися окремі первинні документи без фактичного виконання обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Наведене, у свою чергу, вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів.

Усе зазначене у своїй сукупності підтверджує висновки податкового органу про правомірність прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про його скасування.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ" до Головного управління Державної податкової служби м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРСИ І ТЕХНОЛОГІЇ", місцезнаходження: 03179, м. Київ, вул. Чорнобильська, будинок 12 А, квартира 66, .

Відповідач Головне управління Державної податкової служби м. Києві, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.07.2025.

Суддя О.В. Пасечнік