Справа № 260/3632/25
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2025 року м. Ужгород№ 260/3632/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 представник Олійник Роман Богданович;

відповідач Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Маланій Людмила Ігорівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694), в якому просить суд: « 1. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 265/07-16-24-12/ від 11.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; 2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області (вулиця Волошина Августина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ: ВП 44106694) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку з 30.09.2024 р. шляхом включення до реєстру платників єдиного податку Державної податкової служби України, про що внести запис до реєстру платників єдиного податку.».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Цією ж ухвалою було призначено підготовче засідання на 11 червня 2025 року об 09:00 годин.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року було призначено судове засідання у адміністративній

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 18 липня 2025 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, оскаржуване Рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 265/07-16-24-12/ від 11 листопада 2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняте відповідачем з порушенням умов та порядку прийняття відповідних рішень, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Зокрема, вказує на те, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Також зазначає, що в процесі проведеної відповідачем камеральної перевірки не з`ясовано характер господарської діяльності позивача, зокрема не встановлено факт здійснення позивачем заборонених видів діяльності. Будь-яка діяльність, що пов`язана з діяльністю у сфері комунікацій (КВЕД 61.10, 61.20, 61.90) позивачем не здійснювалася і не декларувалася. У зв`язку з правомірністю своєї поведінки вважає протиправним оскаржуване рішення.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає про відсутність власної протиправної поведінки, вказує на те, що оскаржуване рішення ухвалене у відповідності до норм Податкового кодексу України, а відтак є правомірним.

Під час розгляду справи представник позивача вимоги позову підтримав повністю з мотивів, що наведені у ньому. Просив суд позов задовольнити повністю.

Під час розгляду справи представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволенні його вимог з мотивів, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі далі по тексту також й позивач) зареєстрований як фізична особа-підприємць 20 вересня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В01 № 584841, про що зроблено запис про державну реєстрацію за № 0007705 від 20 вересня 2006 року (а.с. 6).

У відповідності до свідоцтва платника єдиного податку Серії Б № 744703 від 14 вересня 2012 року з 01 жовтня 2012 року позивач перебуває на третій групі платників єдиного податку зі ставкою 5% (а.с. 7).

Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (далі по тексту також й відповідач) 30 вересня 2024 року було проведено камеральну перевірку позивача, результати якої зафіксовані в акті про результати перевірки дотримання правових засад застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітностіу перевірки від 30 вересня 2024 року за №13875/07-16 -24-12/ (далі по тексту акт перевірки) (а.с.а.с. 9, 10).

В акті перевірки зазначено, що проведено камеральну перевірку позивача та встановлено, що згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 7972/Р від 14 вересня 2012 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обрано види економічної діяльності за кодами КВЕД ДК 009:2010, які він буде здійснювати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, зокрема: 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку», 61.20 «Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку», 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку». На думку відповідача наявне порушенням статті 291 пункту 291.5 підпункту 291.5.1 підпункту 8 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України в атуальній на час спірних проавовідносин редакції), що є, з точки зору позиції відповідача, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Рішенням Головного управління ДПС у Закарпатській області від 11 листопада 2024 року за № 265/07-16-24-12/ НОМЕР_1 (далі по тексту також й спірне рішення) відповідно до статті 299 пункту 299.11 ПК України, на підставі акту перевірки від 30 вересня 2025 року за №13875/07-16 -24-12/ з 30 вересня 2024 року було анульовано реєстрацію платника єдиного податку - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку (а.с. 8).

Позивач не погодився з такою поведінкою відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно зі статтею 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 ПК України. Документальна позапланова перевірка проводиться, зокрема, у разі отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно із статтею 299 пунктом 299.10 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою. Реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу за наявності підстав, виключний перелік яких наведено у зазначеному пункті 299.10 статті 299 ПК України.

Відповідно до статті 299 пункту 299.11 абзацу 1 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до статті 291 пункту 291.5 підпункту 291.5.1 підпункту 8 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють, зокрема діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Зазначений підпункт (8) був викладений у вказаній вище редакції у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі і послуг» від 20 вересня 2019 року за № 129-IX. Зазначені зміни набрали чинності 20 жовтня 2019 року.

Як судом вказувалося вище 14 вересня 2012 року контролюючим органом позивачеві було видано свідоцтво платника єдиного податку Серії Б № 744703 від 14 вересня 2012 року у відповідності до якого з 01 жовтня 2012 року позивач перебуває на третій групі платників єдиного податку зі ставкою 5% (а.с. 7).

На дату видачі зазначеного свідоцтва (14 вересня 2012 року) та до 20 жовтня 2019 року (дата набрання чинності змін, відповідно до яких підпункт 8 статті 291 пункту 291.5 ПК України викладено у зазначеній вище редакції) редакція статті 291 пункту 291.5 підпункту 291.5.1 підпункту 8 ПК України містила інші вимоги щодо можливості бути платником єдиного податку, а саме законодавець визначав, що не можуть бути платниками єдиного податку суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: «діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності) та зв`язку (крім діяльності, що не підлягає ліцензуванню)».

Таким чином законодавцем не обмежувалася спірна, з точки зору відповідача, діяльність можливістю знаходження у статусі платника єдиного податку першої - третьої груп.

Також необхідно звернути увагу учасників справи, що відповідно до статті 291 пункту 291.5 підпункту 291.5.1 підпункту 8 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють певні види діяльності, зазначені у цьому (8) підпункті. Законодавцем використано термін саме «здійснюють» певні види діяльності, а не, до прикладу, «будуть здійснювати» «можуть здійснювати, «збираються здійснювати» тощо. А отже судом констатується, що контролюючий орган зобов`язаний встановити факт саме здійснення певного (спірного) виду діяльності, яке не дає можливості перебування, зокрема на першій-третій групах платників єдиного податку.

Під час розгляду справи по суті як представник позивача, так і представник відповідача зазначити суду, що окрім діяльності щодо роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (Код згідно з КВЕД 47.91) позивачем не здійснюється. Про що свідчать відповідна звітність позивача за період 2023, 2024 роки. (а.с.а.с. 13-26).

Відповідно до статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.1 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

З аналізу статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.1 ПК України, судом резюмується, що підстави для проведення камеральної перевірки є виключними.

Відповідно до статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.2 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, зокрема факт саме здійснення платником певного виду діяльності.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 р. у справі №805/206/17-а, від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.03.2019 у справі №822/1676/18, від 19.04.2019 у справі №821/884/18, від 07.02.2019 у справі №804/3117/17, від 19.03.2019 року у справі №803/1908/16, від 23.08.2019 року у справі №826/4242/15, від 06.02.2020 року у справі №813/87/16, від 19.06.2020 у справі №822/758/17, від 10.11. 2021 р. у справі № 200/697/20-а та від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При аналізі статті 299 пункту 299.11 ПК України судом констатується, що зазначена норма вимагає необхідність проведення у спірному випадку документальної перевірки, а також встановлення факту здійснення відповідної діяльності, окрім того, ще й існує необхідність встановити період в якому допущено порушення, оскільки такий період впливає на дату з якої свідоцтво є анульованим (з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення).

Водночас, як випливає зі змісту оскаржуваного Рішення та Акту податковий орган не проводив документальну перевірку Позивача, а обмежився лише проведенням камеральної перевірки на підставі даних з відкритих джерел та автоматизованих інформаційних систем ДПС України.

В процесі такої камеральної перевірки Відповідач не з`ясовував характер господарської діяльності Позивача, зокрема не встановлював і не міг встановити факт здійснення Позивачем заборонених видів діяльності, а відтак й не було встановлено періоду, в якому така діяльність здійснювалася. При цьому податковий орган не врахував принцип презумпції правомірності рішень платника податку, визначений пунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України.

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Інформація, яка зібрана контролюючим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку.

Також необхідно звернути увагу учасників справи, на те, що відповідачем анульовано реєстрацію платника єдиного податку 30 вересня 2024 року, що не є першим числом місяця наступного за кварталом, в якому допущено порушення. Хоча, як судом зазначалося вище, відповідачем не було встановлено такого порушення.

У справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п.128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п.119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n.73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п.58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Таким чином, оскаржуване Рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 265/07-16-24-12/ від 11 листопада 2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняте з порушенням умов та порядку прийняття відповідних рішень, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо поновлення порушених прав позивача судом зазначається, що сама лише констатація протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може ефективно захистити права позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене подальшими діями податкового органу, адже їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту. Визнаючи дії або бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати таки спосіб впливу, який, зокрема, спонукає, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 299 пункту 299.1 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Нормами ПК України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Тому з метою ефективного відновлення порушеного права Позивача необхідно, крім визнання протиправним та скасування рішення про анулювання, також зобов`язати Відповідача поновити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку з 30 вересня 2024 року, тобто з дати анулювання реєстрації.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 частини 2 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 265/07-16-24-12/ НОМЕР_1 від 11 листопада 2024 року «про анулювання реєстрації платника єдиного податку».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку з 30 вересня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку Державної податкової служби України, про що внести запис до реєстру платників єдиного податку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 18 липня 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 28 липня 2025 року.

СуддяС.Є. Гаврилко