Справа № 280/751/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Справа № 280/751/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000005/2 від 06.01.2025р.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі, призначити справу за цим позовом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України).

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 04.02.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

13.02.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов, а також клопотання про розгляд справи з викликом сторін. В обґрунтування клопотання зазначає, що на думку митниці питання коригування митної вартості товарів є складним та потребує спеціальних знань. Окрім того, вважає, що для з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи, окрім надання суду письмових заперечень, необхідно також заслухати усні пояснення учасників справи.

В обґрунтування відзиву зазначив, що в поданих позивачем документах, на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 17.02.2025 у задоволенні клопотання Митниці про розгляд з викликом сторін справи №280/751/25 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

04.01.2023 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією «YONGKANG NANTIAN INDUSTRY&TRADE» CO., LTD» (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №NNT-1-2023 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання зовнішньоекономічного контракту №NNТ-1-2023 від 04.01.2023, згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №NT24H12753010-2 від 26.09.2024, позивачем на митну територію України ввезено товари.

Так, 06.01.2025 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Балашовим А.Ю., було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі МД) типу ІМ40АА №25UA58U0, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: «Інструменти змінні та їх частини для буріння ґрунту, з робочою частиною зі сталі - до ручних мотобурів виробництва торговельних марок «Vitals»/»Кентавр»: бури шнекового типу, суцільні або зі змінними лезами, призначені буріння отворів у ґрунті для подальшого встановлення стовпів або посадки дерев: Бур 150мм*1000мм -156шт.; Бур 150мм*1000мм зі змінними лезами -324шт.; Бур 200мм*1000мм зі змінними лезами -392шт.; Бур 250мм*1000мм зі змінними лезами -128шт.; Бур 300мм*1000мм зі змінними лезами -198шт.; Бур 400мм*800мм -30шт.; Подовжувач до бура 300мм -81шт.; Подовжувач до бура 500мм -81шт.; Подовжувач до бура 700мм -81шт.; Подовжувач до бура 800мм -81шт.; Подовжувач до бура 1000мм -81шт.».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист №б/н від 26.09.2024; рахунок-фактура (інвойс) №NT24H12753010-2 від 26.09.2024; коносамент №BW24100398 від 29.10.2024; накладна УМВС №00000470 від 23.12.2024; декларація про походження товару №NT24H12753010-2 від 26.09.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L800000003 від 24.12.2024; калькуляція транспортних витрат №01-06/01 від 06.01.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №3/3 від 25.04.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №32 від 28.06.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NNТ-1-2023 від 04.01.2023; договір (контракт) про перевезення №2712/917/2022 від 27.12.2022.

Під час здійснення митного контролю за МД №25UA58U0 від 06.01.2025 Митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено:

1. До митного оформлення надано договір про перевезення від 27.12.2022 №2712/917/2022 де перевізником зазначено «Global Container Lines Latvija SIA», а в накладній УМВС від 23.12.2024 №00000470 перевізник ООО «ЗИК Сандомир». Інформація, яка б підтверджувала причетність ООО «ЗИК Сандомир» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладної УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Global Container Lines Latvija SIA» та ООО «ЗИК Сандомир»;

2. Також декларантом подано калькуляцію транспортних витрат від 06.01.2025 №01-06/01 в якій є посилання на пакувальний лист №б/н від 17.10.2024 та рахунок №24-РВТ-5411-4 від 27.12.2024 які не мають відношення до даної поставки товару. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

3. Прайс-лист №б/н від 03.06.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB XINGANG, що обмежує конкурентність;

4. Комерційна пропозиція від 10.06.2024 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB NINGBO, що обмежує конкурентність.

З огляду на наведені вище обставини, Митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено уповноваженій особі декларанта електронними повідомленнями вимоги на надання додаткових документів наступного змісту: «Початок консультації з митним органом. За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: в договорі про перевезення від 27.12.2022 №2712/917/2022 перевізником зазначено «Global Container Lines Latvija SIA», а в накладній УМВС від 23.12.2024 № 00000470 перевізник ООО «ЗИК Сандомир».

Інформація, яка б підтверджувала причетність ООО «ЗИК Сандомир» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладної відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Global Container Lines Latvija SIA» та ООО «ЗИК Сандомир».

У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ надати документи:

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».

Уповноваженою особою декларанта на вимогу Митниці, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково було надано:

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №L800000003 від 26.09.2024;

- комерційну пропозицію від 10.06.2024;

- прайс-лист від 03.06.2024.

Листом №001-06/01 від 06.01.2025 позивачем повідомлено Митницю про те, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.

06.01.2025 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000005/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» задекларувало зазначену партію товару, а Митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № 25UA69U3 від 06.01.2025.

Загальна різниця митних платежів (ввізне мито, ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої Митницею, склала 45834,98 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та 47 В «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Позивач вважаючи, що зазначене вище Рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Треба звернути увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4)покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частинами першою, другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує з положенням частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним Судом в постановах від 21 січня 2020 року по справі №815/4477/15, від 14 січня 2020 року по справі №813/1350/14, від 18 грудня 2019 року по справі №160/8775/18, від 12 грудня 2019 року по справі №804/2957/17, від 14 листопада 2019 року по справі №814/2602/15 та інших.

Зі змісту приписів розділу III ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, Митниця зазначила розбіжності у наданих документах, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.

З ЕМД №25UA58U0, №25UA69U3, Картки відмови у митному оформленні №UA403070/2025/000007 від 06.01.2025 вбачається, що для підтвердження вартості товару декларантом під час декларування та митного оформлення, до винесення митницею рішення про коригування митної вартості були надані Митниці: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №NNT-1-2023, Специфікація №32 від 28.06.2024, Додаткова угода №3/3 від 25.04.2024, рахунок-фактура №NT24H12753010-2 від 26.09.2024, пакувальний лист, комерційна пропозиція від 10.06.2024, прайс-лист від 03.06.2024.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивач надав відповідачу: договір перевезення №2712/917/2022 від 27.12.2022; заявку на ТЕО №L800000003 від 26.09.2024; коносамент №BW24100398 від 29.10.2024, залізнична накладна №00000470 від 23.12.2024; рахунок від 24.12.2024 №L800000003.

Надані документи у своїй сукупності, на думку суду, в повній мірі підтверджували числові значення складових митної вартості, не мали розбіжностей, які впливали на правильність визначення митної вартості і дозволяли Митниці здійснити відповідний контроль правильності визначення декларантом митної вартості.

Незважаючи на це, Митниця приймаючі оскаржуване Рішення зазначила розбіжності в наданих документах, які, на її думку, впливали на числові значення заявленої митної вартості і стали підставою для коригування митної вартості.

В спірному Рішенні Митниця зазначає наступні підстави для коригування:

1. «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару

2. До митного оформлення надано договір про перевезення від 27.12.2022 №2712/917/2022 де перевізником зазначено «Global Container Lines Latvija SIA», а в накладній УМВС від 23.12.2024 № 00000470 перевізник ООО «ЗИК Сандомир». Інформація, яка б підтверджувала причетність ООО «ЗИК Сандомир» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладної УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Global Container Lines Latvija SIA» та ООО «ЗИК Сандомир».

3. «Декларантом подано калькуляцію транспортних витрат від 06.01.2025 №01-06/01 в якій є посилання на пакувальний лист №б/н від 17.10.2024 та рахунок №24-РВТ-5411-4 від 27.12.2024 які не мають відношення до даної поставки товару. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.

4. Прайс-лист №б/н від 03.06.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB XINGANG, що обмежує конкурентність. Комерційна пропозиція від 10.06.2024 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB NINGBO , що обмежує конкурентність;

Твердження митного органу стосовно ненадання транспортних перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару не відповідає фактичним обставинам справи та наданим Митниці під час митного оформлення документам.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» надало Митниці: договір перевезення №2712/917/2022 від 27.12.2022; заявку на ТЕО №L800000003 від 26.09.2024; коносамент №BW24100398 від 29.10.2024, залізнична накладна №00000470 від 23.12.2024; рахунок від 24.12.2024 №L800000003.

З заявки на перевезення №L800000003, інвойса №L800000003, вбачається, що вартість транспортних витрат на 4 контейнера від порту відправлення в Китаї до кінцевого пункту призначення в Україні (Тернопіль) склала 17080 дол.США, з яких 11000 дол.США склала вартість морського міжнародного перевезення, 4000 дол.США- наземне перевезення від порту прибуття до кордону України, 2080 дол.США- перевезення вантажу по території України.

Враховуючи, що в даному випадку декларувався один контейнер з 4 зазначених в рахунку, витрати на транспортування, які стали складовою митної вартості (від порту Китаю до кордону України) враховуючи вагу декларованого товару склали 2928,11 дол.США, що зазначено в Рішенні.

Надані документи, у своїй сукупності, підтверджували числові значення складових митної вартості, не мали розбіжностей, які впливали на правильність визначення митної вартості і дозволяли митниці здійснити відповідний контроль правильності визначення декларантом митної вартості.

Твердження Митниці щодо ненадання ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Global Container Lines Latvija SIA» та ТОВ «ЗИК Сандомир», не відповідає дійсності, оскільки до митного оформлення були надані всі наявні у позивача транспортні (перевізні) документи, зазначені вище.

В даному випадку міжнародне перевезення задекларованих товарів здійснювалось відповідно до укладеного договору перевезення №2712/917/2022 від 27.12.2022 між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», як Замовником та компанією «Global Container Lines Latvija SIA», як Перевізником.

Відповідно до пункту 1.2. Договору перевезення передбачено: «На час воєнного стану в Україні відповідно до цього Договору, Виконавець зобов`язується здійснити перевезення (фрахт) та наземну доставку до території України зовнішньоторговельних вантажів за маршрутами та інструкціями зазначеним Замовником, за взаємно затвердженими умовами та тарифами. У разі потреби та на прохання Замовника Виконавець зобов`язується надати в користування останньому обладнання для перевезення вантажів морським та наземним транспортом».

Договором передбачені обов`язки Перевізника (п.1.2), зокрема здійснити морське (фрахт) та наземне перевезення вантажів в контейнерах згідно узгодженого сторонами маршруту на умовах, передбачених договорами та заявками до нього. По своїй суті, укладений договір №2712/917/2022 містить ознаки договору мультимодального перевезення.

Як вбачається з відомостей рахунку , Заявки на перевезення спірної товарної партії в даному випадку має ознаки мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором. В зазначених документах вказана інформація та витрати окремо а кожним етапом міжнародного перевезення - окремо витрати за перевезення морським транспортом, автомобільним транспортом за межами України та витрати за перевезення по території України, а також винагорода Експедитора. Надані документі не містять розбіжностей і підтверджують числові значення транспортних витрат як однієї з складових митної вартості.

Відповідно до ст.128 Кодексу торговельного мореплавства України умови морського перевезення вантажів визначаються договором. Умови та порядок організації мультимодального перевезення за участю морського транспорту визначаються Законом України «Про мультимодальні перевезення».

Відповідно до ст.133 цього ж Кодексу за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до ст.12 цього ж Закону розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Згідно ст..13 Закону «Оператор мультимодального перевезення має право: обирати або змінювати вид транспорту та маршрут мультимодального перевезення, діючи в інтересах замовника послуги мультимодального перевезення, за умови внесення змін до договору мультимодального перевезення, за згодою сторін та дозволу митного органу, якщо товари та транспортні засоби, що перевозяться, перебувають під митним контролем під час здійснення міжнародних перевезень; здійснювати мультимодальне перевезення вантажів за одним або більше документом мультимодального перевезення вантажів; відступати від вказівок замовника послуги мультимодального перевезення в порядку, передбаченому договором мультимодального перевезення; не приступати до виконання обов`язків за договором мультимодального перевезення до отримання від замовника послуги мультимодального перевезення товарно-транспортних документів, документів, необхідних для контролю за дотриманням встановлених заборон та/або обмежень на переміщення товарів через митний кордон України, та інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також інформації, передбаченої договором мультимодального перевезення; залучати до надання послуги мультимодального перевезення інших учасників мультимодального перевезення вантажів на умовах укладення з ними договорів, відповідаючи перед замовником послуги мультимодального перевезення за результати їх роботи. У такому разі оператор мультимодального перевезення виступає перед іншими учасниками мультимодального перевезення вантажів, залученими до надання послуги мультимодального перевезення, як замовник.»

Наведене доводить, що спеціальними правовими нормами та умовами Договору передбачена можливість для оператора мультимодального перевезення, яким в цьому випадку виступає компанія «Global Container Lines Latvija SIA», залучення інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення та виставлення єдиного рахунку за надані послуги з перевезення, тобто компанія ТОВ «ЗИК Сандомир» (ZiK Sandomierz Sp.z 0.0 02.01.2024) була залучена основним перевізником до виконання наземного (залізничного) перевезення. ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» з компанією ТОВ «ЗИК Сандомир» не має жодних договірних відносин.

Після виконання своїх обов`язків щодо перевезення вантажу, компанія Перевізник «Global Container Lines Latvija SIA», виставила товариству єдиний рахунок №L800000003 від 24.12.2024 року на оплату послуг з морського перевезення товару та його наземного перевезення.

На момент митного оформлення спірної товарної партії, строк оплати послуг перевезення не настав, а отже декларантом не були надані платіжні документи.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», при заповненні графи 20 декларації митної вартості: для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини 2 статті 53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином митне законодавство України прямо зазначає що документи, які підтверджують транспортні витрати повинні надаватись від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиторських послуг.

З приводу залучення Експедитором для виконання послуг з ТЕО інших осіб Верховний суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти.

Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом №GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».

Зауваження Митниці, що «Декларантом подано калькуляцію транспортних витрат від 06.01.2025 №01-06/01 в якій є посилання на пакувальний лист №б/н від 17.10.2024 та рахунок №24-РВТ-5411-4 від 27.12.2024, які не мають відношення до даної поставки товару», не відповідає документам, які надавались Митниці під час митного оформлення.

Так, Митниці був наданий пакувальний лист від 26.09.2024, в якому були зазначені Специфікація №32 та інвойс №NT24H12753010-2, що підтверджується інформацією з ЕМД №25UA58U0, №25UA69U3.

Калькуляція №01-06/01 від 06.01.2025 містить інформацію щодо транспортних витрат перевезення одного контейнера (TCNU7551377), який декларується в даному випадку. Інформація щодо ваги товару, кількості місць, вартості транспортування від порту Китай до кордону України відповідає інформації, зазначеної в наданих документах.

Щодо зауваження Митниці щодо того, що прайс-лист від 03.06.2024 та комерційна пропозиція від 10.06.2024 №б/н містять інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, NINGBO, що обмежує конкурентність.

Зазначене твердження Митниці є необґрунтованими, адже, по-перше, прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі №0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі №820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.

Відомості, зазначені у прайс-листі знайшли своє підтвердження у первинних документах Специфікації та інвойсі. Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа та комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів, прийняття рішення про коригування митної вартості або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.

Таким чином, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» під час митного оформлення надало необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товару та протиправність оскаржуваних рішень.

Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості.

Враховуючи безпідставність висунутих Митницею зауважень щодо наявності розбіжностей в наданих документах єдиною підставою для коригування митної вартості товарів стала наявність в Базі банних митних органів інформації щодо митного оформлення товарів за митною вартістю вищою ніж митна вартість задекларованих товарів.

Митниця в гр. 33 спірного Рішення №UA403070/2025/000005/2 зазначила: «За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість може бути визначена за другорядним методом (ст. 59 МКУ) по причині наявності у митного органу інформації про ідентичні товари, що були оформлені у митному відношенні. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості товару №1 згідно з ЕМД від 25.07.2024 №UA403070/2024/006045 за якою оформлено ідентичний товар від того самого відправника, тим самим отримувачем на рівні 3,09 дол.США за кг. (Інструменти змінні та їх частини для буріння ґрунту, з робочою частиною зі сталі - до ручних мотобурів виробництва торговельних марок "Vitals"/"Кентавр": бури шнекового типу, суцільні або зі змінними лезами, призначені буріння отворів у ґрунті для подальшого встановлення стовпів або посадки дерев: Бур 200мм*1000мм зі змінними лезами -164шт.; Бур 250мм*1000мм зі змінними лезами -225шт.; Виробник: "YONGKANG NANTIAN INDUSTRY&TRADE" CO., LTD., Умови поставки FOB , Країна виробництва: Китай). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

За положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

Між тим, спірне Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

У ході консультацій, до прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, Митницею представнику позивача для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, не надавалась інформація та документи щодо товарів, раніше оформлених органами доходів та зборів.

Тим самим Митницею було порушено один із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МКУ), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі. Це означає що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування». (Постанова від 22.04.2019 №815/6242/17).

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах: від 30.01.2018 по справі №813/7903/14, від 18.12.2018 по справі №826/15706/13-а, від 29.01.2019 по справі №815/6827/17, від 16.04.2019 по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкорегована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому, у такій ситуації митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Таке тлумачення зазначеної правової норми повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом в постанові від 03.04.2018 по справі №809/453/17.

Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Таким чином, на думку суду, позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товару та протиправність оскаржуваного рішення.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000005/2 від 06.01.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 липня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль