Справа № 440/10192/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

. 25 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/10192/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

визнати протиправною та скасувати постанову (довідку) військово-лікарської комісії, яка проходила в Стаціонарному відділенні №4 Полтавського обласного наркодиспансеру за адресою провулок Шевченка, 5а, м. Полтава, Полтавська область, 36000 про визначення ступеня придатності Сергія Костянтиновича роду Сенич для проходження військової служби;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 про призов ОСОБА_2 роду Сенич на військову службу за призовом під час мобілізації;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 про зарахування ОСОБА_2 роду Сенич до списків особового складу військової частини;

визнати протиправним адміністративне затримання в АДРЕСА_2 , Україна працівниками поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим переміщенням до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 без обґрунтованих законних підстав та проти волі Сергія Костянтиновича роду Сенич.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на таке.

Згідно пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

За приписами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Прохальна частина позовної заяви містить 4 позовні вимоги, 1 з яких на думку суду повинні розглядатися не за правилами адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним адміністративне затримання в АДРЕСА_2 , Україна працівниками поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим переміщенням до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 без обґрунтованих законних підстав та проти волі Сергія Костянтиновича роду Сенич, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно усталених у судовій практиці висновків, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відтак, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що питання щодо визнання протиправним адміністративне затримання в АДРЕСА_2 , Україна працівниками поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим переміщенням до військової частини НОМЕР_1 , яке позивач зазначає в своїй позовній вимозі, повинне вирішуватися в порядку Кримінального процесуального Кодексу України, а відтак не підпадає під адміністративну юрисдикцію.

А тому, суд констатує, що в даній позовній заяві, позивачем об`єднано декілька позивних вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства

Отже суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачами вимог в порядку адміністративного судочинства не є можливим.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить захистити порушені права її сина ОСОБА_3 .

В даному випадку суд не надає оцінку повноваженням позивача, проте вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 3 даної статті передбачено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість повернення позовної заяви на підставі частини 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, заявником 24.07.2025 до суду було подано заяву про забезпечення позову.

Суд зазначає, оскільки позовну заяву по справі №440/10192/25 вирішено повернути заявнику на підставі частини 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно заява про забезпечення позову від 24.07.2025 не може бути розглянута Полтавським окружним адміністративним судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 172, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, наказу, зобов`язання вчинити певні дії позивачеві.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Чеснокова