Справа № 523/20361/24
Суддя: Бузовський В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 16, в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Пересипського районного суду міста Одеси в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» звернувся Адвокат Бандура Б.Ю. в інтересах позивача ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 2216 від 02.12.2024р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. В обґрунтування вимог зазначає, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, законодавство про мобілізаційну підготовку у 2023 році ОСОБА_1 не порушувала, натомість суб`єкт владних повноважень при її винесенні не врахував вимог закону, не в повному обсязі з`ясував обставини та без належних та допустимих доказів визнав її винною за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а отже безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу. З урахуванням викладеного позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 2216 від 02.12.2024р. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст.18, 31 КАС України.

16 січня 2025 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Дану позицію обґрунтовує тим, що під час планової перевірки підприємства ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені порушення правил військового обліку на підприємстві в особливий період відповідальною особою за ведення військового обліку - головним бухгалтером підприємства ОСОБА_1 , а саме: прийняття на роботу 27.04.2023р. з посвідченням взамін військового квитка № НОМЕР_3 від 02.08.2012р., та звіряння облікових даних військовозобов`язаних працівників підприємства з обліковими даними документів районних (міських) ТЦК та СП, в яких вони перебувають на військовому обліку, у 2023 році проводилось частково, не з усіма ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 02 грудня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2216 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. При ухвалені зазначеної постанови посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, дотримано встановленої процедури, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству. До відзиву були додані письмові докази.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Бандура Б.Ю. підтримали вимоги позову та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку (а.с.85), реалізував своє процесуальне право на подання відзиву на адміністративний позов, в якому виклав свою правову позицію.

Судом встановлено, що 02 грудня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 2216, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень (а.с.10). У зазначеній постанові установлено, що «звірення облікових даних військовозобов`язаних проводилось частково, не з усіма ІНФОРМАЦІЯ_3 за 2023 рік. На підприємстві працює військовозобов`язаний з документом про приписку, а саме: ОСОБА_3 .» (а.с.10).

ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦІАЛІЗОВАНА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОСЕРВІС» з 27 квітня 2023 року, відповідно до наказу № 3/04 від 27.04.2023р. (а.с.12). На ОСОБА_1 , головного бухгалтера, покладено обов`язки інспектора з ведення військового обліку в ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» за сумісництвом на 0,25 ставки з 12.12.2023 року, на підставі наказу (а.с.13).

До відзиву на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 , були додані: копія протоколу про адміністративне правопорушення № 2216 від 29.11.2024р. складеного уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення: «звірення облікових даних військовозобов`язаних проводилось частково, не з усіма ІНФОРМАЦІЯ_3 за 2023 рік. На підприємстві працює військовозобов`язаний з документом про приписку, а саме: ОСОБА_3 », передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 42-43); копія пояснень ОСОБА_1 від 27.11.2024 р.(а.с.45); копія посвідчення № НОМЕР_3 взамін військового квитка ОСОБА_3 виданого 02.08.2012р. (а.с.47).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями ст.16 Законом України «Про оборону України», встановлено, що посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності: виконують передбачені законодавством обов`язки у сфері оборони; забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час спірних правовідносин), підприємства, установи і організації зобов`язані (крім іншого): вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. За вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) - ст.235 КУпАП.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом - ст.288 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Норма ч.3 в ст.210-1 КУпАП, на підставі якої оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у сумі 34000 грн. за порушення правил військового обліку на підприємстві за 2023 рік, набула чинності з 19 травня 2024 року шляхом викладення ст.210-1 КУпАП в редакції Закону України від 09.05.2024 р. № 3696-ІХ.

Отже, судом встановлено неправильне застосування норми матеріального права під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у справі.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають.

Відтак, можна прийти висновку, що, накладаючи на ОСОБА_1 штраф за ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідачем було застосовано закон, який посилює відповідальність і не має зворотної сили в часі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем притягнуто позивача до відповідальності з порушенням норм матеріального права, а саме застосовано адміністративне стягнення за положеннями статті, дія якої не могла поширюватись на вчинене позивачем правопорушення, оскільки таке правопорушення було скоєне до набрання чинності цією статтею в новій редакції.

Відтак, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є неправомірним.

Виходячи із положень ч. 1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, дослідивши подані позивачем та відповідачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що постанова № 2216 від 02.12.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП є необґрунтованою, тобто без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 2216 від 02.12.2024р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 , про накладення на громадянку ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34000 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя