Справа № 440/855/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. Справа № 440/855/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, повний текст складено 14.05.25 по справі № 440/855/25

за позовом ОСОБА_1

до Коломацької сільської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (тридцять друга (позачергова) сесія сільської ради восьмого скликання) від 21 лютого 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у приватну власність площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280),

- зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280).

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 адміністративного позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скарг, вважає рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Вказує на те , що суд першої інстанції порушив строк розгляду справи, прийняв до розгляду відзив на позов , який відповідач направив до суду після того, як минуло більше 60 днів з дати початку розгляду справи по суті, ігноруючи відсутність заяви про поновлення строку для подачі відзиву. Вважає , що суд першої інстанції не досліджував в судовому процесі надані сторонами докази, не надав оцінку всім аргументам учасників справи, виніс необґрунтоване рішення. Суд першої інстанції не наводить в своєму рішенні конкретні причини, які вважає законною підставою для надання відповідачем відмови в наданні дозволу для розроблення проекту відведення земельної ділянки позивачу. В судовому процесі відповідач не довів, що відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства на підставах, передбачених діючим законодавством, його дії є протиправними, отже, рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (тридцять друга (позачергова) сесія сільської ради восьмого скликання) від 24 грудня 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправним та підлягає скасуванню. Посилаючись на обґрунтування та доводи , викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/855/25 від 14 травня 2025 року; визнати протиправним та скасувати рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (тридцять друга (позачергова) сесія сільської ради восьмого скликання) від 24 грудня 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у приватну власність площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280); зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280); покласти судові витрати на відповідача.

Коломацькою сільською радою Полтавського району Полтавської області подано до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 р. у справі № 440/855/25 ухваленим з дотриманням вимог законності і обґрунтованості. Вказує , що викладені в апеляційній скарзі доводи взагалі не мають жодного відношення до суті справи , вказані порівняння та алегорії взагалі не мають жодного відношення до суті справи та є неприпустимими. Просить суд залишити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 р. у справі №440/855/25 - без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та поштовим повідомленням про вручення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.04.2017 року у справі № 545/715/17, що набрало законної сили 05.05.2017 року, задоволені вимоги ОСОБА_1 до ТОВ АГРОФІРМА КУЛИКОВО ПОЛЕ ЛТД () про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Так, судовим рішенням, зокрема, визнаний дійсним договір купівлі - продажу нежитлових будівель (будівля автопарку, будівля пожежне депо-диспетчерська) від 21.10.2009 року підписаний між ОСОБА_1 та ТОВ АГРОФІРМА КУЛИКОВО ПОЛЕ ЛТД .

За ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлові будівлі (будівля автопарку, пожежне депо-диспетчерська), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1 ), а саме:

- будівлю автопарку, зазначена в плані технічного паспорту під літерою А -1, А1-1, що складається із: боксу (1-1), площею 166,1 кв м; майстерні (1-2), площею 29 кв м; боксу (2-1), площею 166,1 кв м; боксу (3-1), площею 121,5 кв м; коридору (4-1), площею 10,4 кв м.; кабінету, площею 9,6 кв м.; майстерні (5-1), площею 31 кв м., всього по будівлі А-1, А1-1 площа - 533,7 кв м.;

- будівлю пожежного депо-диспетчерської, зазначену в плані технічного паспорту під літерою Б -1, що складається із: диспетчерської (1-1), площею 29,7 кв м; приміщення пожежного депо (2-1), площею 57,8 кв м; склад (3-1), площею 10,8 кв м., всього по будівлі Б-1 площа - 98,3 кв м.

11.05.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 20388175 про право власності ОСОБА_2 на означені вище об`єкти нерухомого майна (р. № об`єкта нерухомого майна 240) (а.с. 46).

02.03.2021 року (з урахуванням заяви від 10.03.2021 року) ОСОБА_1 звернувся до Коломацької об`єднаної територіальної громади із клопотанням про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,692 га, кадастровий номер :01:001:0280, цільове призначення - для іншого сільськогосподарського призначення, для особистого селянського господарства (а.с. 3).

Рішенням дванадцятої сесії Коломацької сільради восьмого скликання від 24.11.2021 року в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 5). Позивачу запропоновано укласти з органом місцевого самоврядування договір оренди земельної ділянки.

29.12.2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 46039673 про право власності Коломацької сільради на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0280, площею 0,692 (р. № об`єкта нерухомого майна 080), форма власності - комунальна (а.с. 47).

Підставою для державної реєстрації права власності послугувало рішення 14 позачергової сесії Коломацької сільради 8 скликання від 24.12.2021 року.

Із витягу з Публічної кадастрової карти України, що мається в листі виконавчого комітету Коломацької сільради ВИКОПІЮВАННЯ, убачається, що цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0280, площею 0,692 га, - 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення (а.с. 48).

Рішеннями двадцять четвертої сесії Коломацької сільради восьмого скликання від 21.12.2022 року та тридцять другої (позачергової) сесії Коломацької сільради восьмого скликання від 21.02.2024 року в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 відмовлялось (а.с. 6, 7).

Рішення Коломацької сільради від 24.11.2021 року та від 21.12.2022 року були оскаржені позивачем у судовому порядку та за наслідками розгляду справ №№ 440/4128/21, 440/11151/21 скасовані. Судовими рішеннями відповідач зобов`язувався повторно розглянути клопотання позивача ОСОБА_1 .

Рішенням 32 (позачергової) сесії 8 скликання Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21.02.2024 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ", керуючись ст. 26, 59, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 12, 22, 116, 118, 120, 121 Земельного кодексу України, Законом України "Про землеустрій", Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, додатком 59 до якого визначений Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №440/11151/22 розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 від 03.03.2021 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта Генеральному плану населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених рішенням 15 сесії 7 скликання Коломацької сільської ради 30.05.2019, оскільки бажана земельна ділянка, яку гр. ОСОБА_1 хоче отримати у приватну власність, є землями комунальної власності, яка має цільове призначення, що не відповідає цільовому призначенню, вказаному в заяві ОСОБА_1 , і є земельною ділянкою для іншого сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями і дворами, де розташовані нежитлові будівлі), які не входять до переліку земель, визначених ст. 121 Земельного кодексу України, що безоплатно можуть бути передані у приватну власність громадянам України, не можуть використовуватися як земельні ділянки для особистого селянського господарства та враховуючи, що бажана для отримання у власність земельна ділянка сформована як земельна ділянка для іншого сільськогосподарського призначення та внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має кадастровий номер 1:01:001:0280 та загальну площу 0,6920 га, вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6920 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка, яку ОСОБА_1 бажає отримати у приватну власність є землями комунальної власності, не відповідає цільовому призначенню, вказаному в заяві ОСОБА_1 , і є земельною ділянкою для іншого сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями і дворами, де розташовані нежитлові будівлі), які не входять до переліку земель, визначених ст. 121 Земельного кодексу України, що безоплатно можуть бути передані у приватну власність громадянам України, не можуть використовуватися як земельні ділянки для особистого селянського господарства та враховуючи, що бажана для отримання у власність земельна ділянка сформована як земельна ділянка для іншого сільськогосподарського призначення, та внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має кадастровий номер 1:01:001:0280 та загальну площу 0,6920 га.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 у справі №440/3081/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 скасоване, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, встановлені наступні обставини судом апеляційної інстанції:

З огляду на те, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що територія за адресою АДРЕСА_1 , - земельна ділянка площею 0,692 га, кадастровий номер - :01:001:0280, цільове призначення 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення, суперечить вимогам містобудівної документації, у тому числі генеральному плану населених пунктів, затверджених рішенням Коломацької сільради від 30.05.2019 року, колегія судів вважає, що оскаржуване позивачем рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів зауважує, що питання щодо наявності/відсутності у позивача ОСОБА_1 права на отримання у межах норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність може бути вирішене органом місцевого самоврядування лише при вирішенні питання про надання такої земельної ділянки у власність.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що з прийняттям Міністерством аграрної політики та продовольства України наказу від 22.03.2023 року № 586 Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 до Державного земельного кадастру відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться виключно у вигляді коду цільового призначення. Код цільового призначення має відповідати Класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок (додаток 59 до Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051).

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав витягу Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки кадастровий номер - :01:001:0280 і такий витяг не може замінити лист - Викопіювання, що мається на 48 аркуші справи, із фотокопією кадастрової карти України/Полтавської області, у тому числі і з огляду на те, що площа земельної ділянки за даними кадастрової карти складає 6975,99 км м, а не 0,692 га.

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги, скасування судового рішення в частині, якою судом відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги з прийняттям нового судового рішення про її задоволення.

Законом України від 24.03.2022 року № 2145-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України.

Зокрема, Розділ X Перехідні положення ЗК України доповнено пунктами 27 і 28.

У підпункті 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень ЗК України зазначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням ряду особливостей, зокрема: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом

Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07.04.2022 року.

Як зазначено вище, із змін, внесених до ЗК України Законом № 2145-IX, вбачається те, що із 07.04.2022 року і до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі (за винятком безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також безоплатної передачі у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом).

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,692 га, кадастровий номер - :01:001:0280, колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанцій позивач не надав доказів, які б безспірно посвідчували би ту обставину, що станом на 21.02.2024 року та на сьогоднішній час на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0280 знаходяться належні йому по праву приватної власності об`єкти нерухомого майна.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у відзиві на адміністративний позов, як і у відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував, що при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 не зазначає, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0280 розташовані нежитлові будівлі.

Також, колегія суддів зауважує, що Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 46) сформований 17.05.2017 року, а надані позивачем 12.07.2024 року до суду апеляційної інстанції фотографії, з прив`язкою до місцевості, як зроблені ним на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0280, географічні координати 49°36'37.2"N 34°46'52.9"E (зокрема, а.с. 113), не посвідчують факт знаходження в режимі реального часу на земельній ділянці, яку позивач має намір отримати (площею 0,692 га), належних йому будівель та споруд, у тому числі загальною площею 0,632 га або будь-якою іншою площею (можливо у наслідок змін, що могли відбутися після спливу більше ніж шести років).

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України передбачено підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання наведеної вище постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 року у справі № 440/3081/24 відповідачем прийнято рішенням 38 сесії 8 скликання Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 24 грудня 2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку просту землеустрою щодо відведення земельної ділянки дня ведення особистого селянського господарства площею 0,6920 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка, яку він бажає отримати у приватну власність є землями комунальної власності, не відповідає цільовому призначенню вказаному в заяві ОСОБА_1 , і є земельною ділянкою для іншого сільськогосподарського призначення і згідно генерального плану затвердженого рішенням сесії Коломацької сільради від 30.05.2019 року значиться як виробнича територія та комунально-складська зона, яка не входять до переліку земель, визначених ст. 121 Земельного кодексу України, які безоплатно можуть бути передані у приватну власність громадянам України, не можуть використовуватися як земельні ділянки для особистого селянського господарства та враховуючи, що бажана для отримання у власність земельна ділянка сформована, як земельна ділянка для іншого сільськогосподарською призначення та внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має кадастровий номером 1:01:001:0280 та загальну площу 0,6920 га.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилається на ст. 26, 59. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 12, 22, 116. 118. 120. 121 Земельного кодексу України, Законом України Про землеустрій, Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р № 1051, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, додатком 59 до якого визначений Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок та вказує про невідповідність місця розташування об`єкта генеральному плану населених пунктів та іншої містобудівної документації, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки земельна ділянка, яку він бажає отримати у приватну власність є землями комунальної власності, яка має цільове призначення, яке не відповідає цільовому призначенню вказаному в заяві ОСОБА_3 , і є земельною ділянкою для іншого сільськогосподарського призначення і згідно генерального плану затвердженого рішенням сесії Коломацької сільради від 30.05.2019 року значиться як виробнича територія та комунально-складська зона, яке не входять до переліку земель визначених ст. 121 Земельного кодексу України, які безоплатно можуть бути передані у приватну власність громадянам України, не можуть використовуватися як земельні ділянки для особистого селянського господарства та враховуючи, що бажана для отримання у власність земельна ділянка сформована як земельна ділянка для іншою сільськогосподарського призначення і внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має кадастровий номером 1:01:001:0280 та загальну площу 0.6920 га, сесія сільської ради

Вважаючи, що відповідачем прийняте протиправне рішення від 24 грудня 2024 року Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що що бажана позивачем земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0280 площею 0,692 га, що належить на праві комунальної власності Коломацькій сільській раді Полтавського району Полтавської області, має цільове призначення 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", що не відповідає цільовому призначенню 01.03 "Для ведення особистого селянського господарства", для цілей ведення якого ОСОБА_1 бажає отримати цю земельну ділянку у власність шляхом безоплатної приватизації, та на цій земельній ділянці розміщені будівля автопарку та пожежне депо-диспетчерська, які не відносяться до класу 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", що унеможливлює використання земельної ділянки саме для цілей особистого селянського господарства, а також зважаючи на те, що земельна ділянка з цільовим призначенням 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення" відсутня в переліку земель, що можуть бути безоплатно передані у приватну власність громадянам України у встановлених статтею 121 ЗК України нормах безоплатної передачі, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку місце розташування бажаного позивачем об`єкта - земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0280 не відповідає вимогам Земельного кодексу України, що є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність згідно вимог статті 118 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 1 Земельного кодексу України визначає, що Земля - основне національне багатство.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) встановлення та зміна меж сіл, селищ;

ї-1) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст у випадках, передбачених законом;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із пунктом "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон №280/97) встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Частиною 10 статті 59 Закону №280/97 передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно зі статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Згідно зі статтею 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Частиною 11 ст. 120 ЗК України обумовлено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про землеустрій від 22 травня 2003 року №858-IV (далі Закон №858-IV), цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Згідно зі статтею 25 Закону №858-IV, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону №858-IV визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до статті 20 ЗК України, при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:

земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель; віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення; зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами); віднесення до земель морського транспорту земельних ділянок у межах морського порту.

При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру.

Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до положень додатку 58 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі Порядок № 1051), класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок (далі - Класифікатор), видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування, розроблено відповідно до пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 17 червня 2020 року №711-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель.

Класифікатор призначений для використання органами державної влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, які здійснюють землеустрій, землевласниками та землекористувачами.

Об`єктами класифікації у Класифікаторі є земельні ділянки з певним видом їх цільового призначення в межах відповідних категорій земель та функціональних зон територій.

Вид цільового призначення земельної ділянки - визначений відповідно до встановлених законом вимог конкретний напрям використання земельної ділянки та її правовий режим в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.

Одиницею класифікації є вид цільового призначення земельної ділянки. Земельній ділянці визначається один вид цільового призначення.

Класифікатор побудовано за принципом послідовної системи кодування.

Під час встановлення цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення в межах відповідних функціональних зон територій.

Встановленим вид цільового призначення земельної ділянки вважається з моменту прийняття відповідного рішення органом державної влади, органом місцевого самоврядування, власником земельної ділянки в межах повноважень, визначених законодавством, та внесення відповідних відомостей про її цільове призначення до Державного земельного кадастру.

Вид цільового призначення земельної ділянки складається із п`ятизначного коду виду цільового призначення та його назви, зазначених у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок). Загальна структура коду виду цільового призначення відповідає такій схемі: XX - розділ; ХX.XX - підрозділ.

На рівні класифікаційного угруповання "розділ" Класифікатора даються пояснення, які саме землі чи земельні ділянки включає конкретний розділ.

Види функціонального призначення територій та їх співвідношення з видами цільового призначення земельних ділянок визначені згідно з додатком 60 до Порядку.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються у випадках, установлених законодавством, у межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території. Перелік кодів переважних (основних) та супутніх видів цільового призначення земельної ділянки в межах відповідного виду функціонального призначення території наведено у додатку 60 до Порядку. Сукупна площа земельних ділянок з усіма видами цільового призначення, визначеними як супутні для відповідного виду функціонального призначення території, не може перевищувати 40 відсотків площі території відповідного виду функціонального призначення в межах однієї функціональної зони.

Під час формування земельної ділянки визначення її виду цільового призначення здійснюється розробником документації із землеустрою та містобудівної документації (детального плану території та/або його планувальних рішень у складі комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади) згідно з рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення відповідної документації, наданим відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на який не надано відповідного дозволу, у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється розробником такої документації із землеустрою та містобудівної документації з урахуванням вимог, затверджених у встановленому законом порядку генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. У разі визначення категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки приватної власності віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється розробником такої документації із землеустрою та містобудівної документації згідно з договором на виконання відповідних робіт із землеустрою, укладеним з власником такої земельної ділянки.

Під час зміни цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Зміна виду цільового призначення земельної ділянки відповідно його коду та назви здійснюється згідно з вимогами статті 20 Земельного кодексу України.

Зміна виду цільового призначення земельної ділянки у відомостях Державного земельного кадастру в разі наявності відомостей про функціональні зони здійснюється на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки, яка розташовується в межах відповідної функціональної зони, за формою згідно з додатком 12 до Порядку.

У разі коли відомості про функціональне призначення території внесені до Державного земельного кадастру, зміна виду цільового призначення не потребує: розроблення документації із землеустрою (крім випадків формування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності, не сформованих у земельні ділянки); прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування (крім рішень про встановлення і зміну цільового призначення земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють такі органи).

Оскільки під час внесення до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру, до моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональне призначення території, зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за проектом землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

У такому разі для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові подаються: заява за формою згідно з додатком 12 до Порядку; оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін; електронний документ.

Відповідність кодів цільового призначення, певним кодам Класифікатора наведено у додатку 59 до Порядку.

У додатку 59 до Порядку №1051 визначений Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, відповідно до якого до категорії землі сільськогосподарського призначення належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення (земельні ділянки, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; земельні ділянки, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше), зокрема 01.03 Для ведення особистого селянського господарства та 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення.

Згідно із статтею 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Національний класифікатор НК 018:2023 Класифікатор будівель і споруд, затверджений наказом Міністерства економіки України 16.05.2023 № 3573, передбачає клас 1271 Нежитлові сільськогосподарські будівлі, що включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. Цей клас не включає: споруди зоологічних парків та ботанічних садів (2412).

У підпункті 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень ЗК України зазначено, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі N 21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі N 545/808/17 та від 5 березня 2019 року у справі N 360/2334/17.

Крім того, виходячи з аналізу статті 118 ЗК України, вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття в подальшому суб`єктом владних повноважень позитивного рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі N 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі N 545/808/17.

Тобто частина 11 статті 120 ЗК України визначає для власника (набувача) об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці державної або комунальної власності, три варіанти набуття у власність або користування земельної ділянки державної або комунальної власності:

1) стаття 118 ЗК України (порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами);

2) стаття 123 ЗК України (порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування);

3) стаття 128 ЗК України (порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам).

Тобто, саме нормами Земельного кодексу України (частина 11 стаття 120) визначений обов`язок позивача як власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яка не належить йому на праві власності або користування, звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання йому такої земельної ділянки, зокрема, в користування (оренду).

Цьому обов`язку власника об`єкта нерухомості кореспондує обов`язок органу місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 звернула увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за землею); принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства.

З матеріалів справи вбачається , що позивач обрав для себе спосіб набуття права на землю шляхом передачі у власність земельної ділянки комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Надаючи відповідь на вказані вище питання, колегія суддів зазначає, що правовідносинам (предмету та підставам, що виникають у подібних (релевантних) обставинах) Верховний Суд не надавав свою оцінку в частині застосування набуття права на землю шляхом передачі у власність земельної ділянки комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації щодо земельної ділянки із цільовим призначенням Для іншого сільськогосподарського призначення, а не із призначенням - Для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи обставини справи та норми законодавства , колегія суддів дійшла зазначає , що позивачем, як власником об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельних ділянках селищної ради, які не перебувають у користуванні, належним чином не виконаний свій обов`язок, визначений чинним законодавством щодо звернення до відповідача з клопотанням про передачу йому у користування земельних ділянок, на яких розміщений такий об`єкт для оплатного використання земельної ділянки.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними; фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (постанова Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20).

Аналізуючи наведені вище норми права земельна ділянка належить до відповідної категорії земель (землі сільськогосподарського значення, землі водного фонду, землі промисловості, тощо), а у межах такої відповідної категорії земель земельна ділянка відноситься до певного виду цільового призначення, визначеного Класифікатором.

У зв`язку з цим під зміною цільового призначення земельної ділянки розуміється як зміна категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки, так і зміна категорії земель або виду цільового призначення земельної ділянки в межах однієї категорії земель.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до категорії земель "Землі сільськогосподарського призначення", включаються, зокрема, землі за видами цільового призначення:

01.03 Для ведення особистого селянського господарства та 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення, правовий режим використання яких є різним відповідно до положень Земельного кодексу України.

Таким чином, чинне земельне законодавство надає право органу місцевого самоврядування при наданні згоди на розробку проекту землеустрою на відмову із посиланням на невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З урахуванням внесених позивачем до своєї заяви змін, позивач фактично звернувся до Коломацької об`єднаної територіальної громади з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,692 га з кадастровим номером :01:001:0280 з цільовим призначенням "для іншого сільськогосподарського призначення" для передачі ОСОБА_1 у приватну власність за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади для особистого селянського господарства, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу.

З матеріалів справи встановлено, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0280 для іншого сільськогосподарського призначення, а не для особистого селянського господарства , на даній земельній ділянці також розміщені об`єкти нерухомого майна, які належать позивачу на праві приватної власності.

Відомостями з Державного земельного кадастру, наявними в матеріалах справи встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0280 площею 6975,99 кв.м має цільове призначення: 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення.

Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наявними в матеріалах справи, встановлено право приватної власності ОСОБА_1 на нежитлові будівлі (будівля автопарку, пожежне депо-диспетчерська) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,3 кв.м.

Відповідно до рішення Полтавського районного суду Полтавської області №545/715/17 від 25.04.2017, яке набрало законної сили, на підставі якого оформлене позивачем право приватної власності на нерухоме майно встановлені обставини, що попередній власник - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Куликово - вищезазначену нерухомість отримало внаслідок розпаювання майна між колишніми працівниками КСП імені Благоєва Полтавського району Полтавської області, що підтверджується протоколами загальних зборів співвласників, копії яких додаються до позовної заяви.

Також з матеріалів справи встановлено, що позивач не ініціював укладення договору оренди для користування призначення земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0280, на якій розміщене належне позивачу на праві власності нерухоме майно, що неспростовано сторонами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Національний класифікатор НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд", затверджений наказом Міністерства економіки України 16.05.2023 № 3573, передбачає клас 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", що включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. Цей клас не включає: споруди зоологічних парків та ботанічних садів (2412).

Таким чином, оскільки на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0280 площею 0,692 га, що належить на праві комунальної власності Коломацькій сільській раді Полтавського району Полтавської області, розміщені нежитлові будівлі (будівля автопарку, пожежне депо-диспетчерська) загальною площею 98,3 кв.м, які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 , ця земельна ділянка не призначена та не може бути використана для особистого селянського господарства, а будівля автопарку, пожежне депо-диспетчерська не відносяться до класу 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі".

У заяві позивача від 10.03.2021 про надання земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0280 площею 0,692 га у власність шляхом безоплатної приватизації, що належить на праві комунальної власності Коломацькій сільській раді Полтавського району Полтавської області, зазначене цільове призначення 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", однак це не відповідає вимогам статті 121 ЗК України, якою встановлені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність виключно щодо земельної ділянки із цільовим призначенням 01.03 "Для ведення особистого селянського господарства".

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивач, використовуючи земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0280 площею 0,692 із цільовим призначенням 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності позивачу, не ініціював укладення договору оренди із відповідачем, а розпочав процедуру безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність із цільовим призначенням, яке не відповідає вимогам та порядку визначеному Земельним кодексом України для безоплатної передачі земельних ділянок у відповідних нормах.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що місце розташування бажаного позивачем об`єкта - земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0280 не відповідає вимогам Земельного кодексу України, що є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність згідно вимог статті 118 ЗК України, зважаючи на те , що бажана позивачем земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0280 площею 0,692 га, яка належить на праві комунальної власності Коломацькій сільській раді Полтавського району Полтавської області, має цільове призначення 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", що не відповідає цільовому призначенню 01.03 "Для ведення особистого селянського господарства", для цілей ведення якого ОСОБА_1 бажає отримати цю земельну ділянку у власність шляхом безоплатної приватизації, та на цій земельній ділянці розміщені будівля автопарку та пожежне депо-диспетчерська, які не відносяться до класу 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", що унеможливлює використання земельної ділянки саме для цілей особистого селянського господарства, а також зважаючи на те, що земельна ділянка з цільовим призначенням 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення" відсутня в переліку земель, що можуть бути безоплатно передані у приватну власність громадянам України у встановлених статтею 121 ЗК України нормах безоплатної передачі.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що оскаржуване рішення 38 сесії 8 скликання Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 24 грудня 2024 року Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи зазначене, мотиви апеляційної скарги, які фактично зводяться лише до переоцінки встановлених обставин справи, зваживши на правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому прийняв рішення за правильного застосування норм матеріального права.

Своєю чергою апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві, з урахуванням яких судом вже надана правова оцінка встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду судом першої інстанції справи поза межами 60 днів, що передбачено ч.1 ст.258 КАС України, колегія суддів вважає такими, що не є підставами для скасування судового рішення.

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 07.02.2025 відкрито провадження у даній справі, оскаржуване рішення суду прийнято 14.05.2025.

Зміст поняття «розумні строки» в адміністративному судочинстві охоплює собою такі аспекти: 1) розумний строк - це найкоротший з можливих строків розгляду й вирішення адміністративної справи, однак, такий строк не можна ототожнювати із швидким розглядом справи: тривалість розумних строків повинна бути найкоротшою, але достатньою для того, щоб справа була всебічно досліджена судом з наданням оцінки аргументам та доводам учасників справи, які ґрунтуються на поданих ними доказах; 2) на тривалість розумного строку мають вплив різні фактори, як об`єктивного (поведінка учасників справи, складність справи, необхідність залучення та дослідження додаткових доказів, завантаженість суду тощо), так і суб`єктивного характеру.

При цьому, аналізуючи приписи ч.3 ст.317 КАС України, якою унормовано порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, останні не містять такої підстави, як порушення судом строку розгляду справи.

Окрім того, зміст приписів абз.2 ч.2 ст.317 КАС України вказує на те, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку розгляд справи судом першої інстанції понад строк, визначений ст.258 КАС України, не призвів до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про прийняття до розгляду відзиву на позов, поданого поза межами строку, встановленого судом колегія суддів зазначає, що такі порушення не призвели до неправильного вирішення справи та не є обов`язковими підставами для скасування судового рішення згідно ч. 3 ст. 317 КАС України.

Враховуючи викладене, зазначені доводи скарги підлягають відхиленню, як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29) і повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» №48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 440/855/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко