Справа № 440/14844/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/14844/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної шкоди, а саме просить:

- визнати незаконною бездіяльність Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () у рамках виконавчого провадження № 72029229 щодо незабезпечення цілісності арештованого майна, яке було виставлено на прилюдні торги, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (номер лоту: 542953);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 149356 грн, яка складається з: 15000 грн вартість транспортних послуг з перевезення автомобіля евакуатором; 30900 грн вартість двигуна; 1503 грн. вартість доставки двигуна; 91953 грн вартість ремонту автомобіля; 10000 грн вартість легкосплавних колісних дисків.

У позовній заяві зазначено, що на виконанні у Лохвицькому відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 72029229. У рамках вказаного виконавчого провадження на сайті ДП "Сетам" було проведено аукціон з продажу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (номер лоту: 542953). У описі рухомого майна по лоту № 542953 на сайті ДП "Сетам" містилась наступна інформація: "Легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, ДНЗ НОМЕР_1 , коричневого кольору, 2008 року випуску. Базова комплектація. Б/в, в робочому стані, без пошкоджень. Тех паспорт відсутній, ключі в наявності".

Зазначено, що 04.03.2024 складено акт про проведені електронні торги, де ОСОБА_1 було визнано переможцем аукціону. Відповідно до акта про проведені електронні торги ОСОБА_1 було зареєстроване право власності на придбане рухоме майно.

Також 04.03.2024 автомобіль було передано від зберігача - боржника за виконавчим провадженням до позивача. Автомобіль був несправним, автомобіль проїхав 500 метрів і заглох, надалі своїм ходом не їхав, двигун не запускався, тому з міста Лохвиці забирав автомобіль евакуатор. Те, що автомобіль був у несправному стані, державний виконавець при передачі автомобіля бачив. Жодних дій щодо притягнення зберігача до відповідальності не вчиняв. Усні заперечення ОСОБА_1 щодо стану автомобіля до акта прийому-передачі авто державний виконавець не вніс. Крім того, державний виконавець не повідомив позивача щодо можливості надання пояснень/заперечень щодо стану автомобіля останнім. Наголошено, що позивач при отримані автомобіля жодних фото та відео не робив, тому жодних матеріалів надати не має можливості.

Як зазначає позивач, при передачі авто від зберігача до ОСОБА_1 визначити технічний стан автомобіля після "зберігання" було неможливо, оскільки позивач не є спеціалістом з ремонту автомобілів, не має достатніх знань, навичок та досвіду для цього, а також часу на визначення технічного стану, тому що зі слів державного виконавця та зберігача залишатись біля авто для дослідження технічного стану авто вони не могли, тому було прийнято рішення викликати евакуатор та перевозити автомобіль на станцію технічного обслуговування для діагностики та подальшого ремонту. Працівниками станції технічного обслуговування було встановлено всі пошкодження авто.

На переконання позивача, враховуючи те, що автомобіль на зберігання передавався в робочому стані та без суттєвих пошкоджень, саме державним виконавцем було вчинено бездіяльність щодо незабезпечення збереження цілісності майна, яке перебувало на торгах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у заяві від 27.12.2024 просив надати додатковий строк для подачі відзиву на позовну заяву, оскільки відповідач не зміг своєчасно підготувати відзив на позовну заяву, тому що значна частина матеріалів виконавчого провадження зберігається в електронному виді в АСВП.

У поданому відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У цьому відзиві зазначено, що з метою примусового виконання рішення державним виконавцем 18.07.2023 арештовано та описано майно, а саме: легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , що належав боржнику на праві власності. Того ж дня транспортний засіб передано на зберігання Кириченку Дмитру Миколайовичу. Відповідно до звіту про оцінку майна ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи" встановлено, що транспортний засіб в робочому стані, без пошкоджень. Технічний паспорт відсутній, ключі в наявності. Крім того державним виконавцем 08.11.2023 складено акт, у якому зазначено, що транспортний засіб в цілісному стані та відповідає зображенню на фото. Водночас, 04.03.2024 на електронній платформі ДП "СЕТЕАМ" проведені торги, на яких вищевказаний транспортний засіб продано. Переможцем торгів визначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та того ж дня транспортний засіб було передано новому власнику, про що складено та підписано відповідний акт приймання-передачі майна відповідно до вимог статей 22, 53 Закону України "Про виконавче провадження" із залученням понятих.

Зауважено, що позивач підписав акт приймання-передачі легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 без будь-яких зауважень з його боку, у присутності боржника та двох понятих, щодо стану автомобіля. Зауваження виникли у ОСОБА_1 лише після того як автомобіль був йому переданий та через деякий час. Отже, за твердженням відповідача, позовні вимоги в частині визнання бездіяльності державного виконавця незаконною є не обґрунтованими, оскільки державним виконавцем були вчинені всі дії, передбачені ЗУ "Про виконавче провадження", а претензії позивача виникли через деякий час після прийняття майна, не з вини державного виконавця.

Також через систему "Електронний суд" відповідачем 30.12.2024 подано до суду акт державного виконавця про передачу-прийняття майна, а саме: легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

03.01.2025 позивач скористався правом подання відповіді на відзив, у якому зазначив, що державний виконавець при передачі автомобіля не повідомив позивача щодо можливості надання пояснень/заперечень щодо стану автомобіля останнім, тим більше, із зазначенням цього в акті. Сам акт не містить інформації щодо того, у якому саме стані передається автомобіль, а тому ОСОБА_1 поставив підпис про передачу автомобіля. Також наголошено, що іншого варіанту, окрім як підписати акт, і не було, оскільки автомобіль проїхав 500 метрів від будинку боржника (зберігача) і більше не запустився. Зберігач повідомив державного виконавця, що авто він передав, а зараз дуже поспішає. Державний виконавець не зафіксував, що автомобіль у не справному стані, черговий раз проявивши некомпетентність та бездіяльність щодо забезпечення реальної фіксації технічного стану автомобіля та притягнення винних до відповідальності.

Крім того, разом з відповіддю на відзив позивачем подано заяву про допит свідка від 03.01.2025, у якій просив викликати та допитати у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

06.01.2025 від відповідача надійшли заперечення, у яких просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків відмовлено, також відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду у тому випадку, якщо законом не встановлений інший порядок їх оскарження.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 74 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з актом державного виконавця від 04.03.2024 державним виконавцем Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 07.06.2023 Лохвицьким районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 коштів у сумі 391747,93 грн, за участю понятих, у присутності переможця торгів - ОСОБА_1 (позивача у справі), встановлено, що відповідно до протоколу № 606396 від 10.01.2024 було визначено переможця електронного аукціону (торгів) з реалізацією арештованого майна - легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим зазначений легковий автомобіль вилучено у зберігача та передано переможцю торгів - ОСОБА_1 (позивачу у справі).

У цій справі в позові позивач просить визнати незаконною бездіяльність Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () у рамках виконавчого провадження № 72029229 щодо незабезпечення цілісності арештованого майна, яке було виставлено на прилюдні торги, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (номер лоту: 542953), та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 149356 грн, яка складається з: 15000 грн вартість транспортних послуг з перевезення автомобіля евакуатором; 30900 грн вартість двигуна; 1503 грн вартість доставки двигуна; 91953 грн вартість ремонту автомобіля; 10000 грн. вартість легкосплавних колісних дисків.

Отже, у даному випадку позивачем не заявлені позовні вимоги щодо постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, а також позовні вимоги не стосуються виконання інших органів (посадових осіб), тобто позовні вимоги не підпадають під випадки, зазначені у частині другій статті 74 Закону №1404-VIII.

За змістом статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №761/12676/17, від 29.08.2018 у справі №807/719/15 та від 27.06.2018 у справі №815/6945/16, Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 910/4286/20.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин першої та другої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431, (далі - Порядок) організатор електронних аукціонів, аукціонів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних аукціонів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна.

Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім`ї або інші особи, у тому числі Організатор.

Організатор призначається зберігачем рухомого майна, що підлягає реалізації відповідно до цього Порядку, крім випадків, коли це майно не може бути передано на зберігання Організатору з об`єктивних причин без пошкодження його функціональних властивостей, цілісності та зовнішнього вигляду (складні верстати, механізми, устаткування тощо). Організатор забезпечує транспортування такого майна до місця зберігання.

Боржник або члени його сім`ї призначаються зберігачами арештованого майна у виключних випадках, зокрема щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва та іншого майна, яке не може бути передано на зберігання Організатору з об`єктивних причин без пошкодження його властивостей, конструкції, функціональності чи зовнішнього вигляду (складні верстати, механізми, устаткування тощо). Боржник та члени його сім`ї забезпечують зберігання майна безоплатно.

У разі письмової відмови боржника та членів його сім`ї, інших осіб прийняти арештоване майно на зберігання таке майно підлягає в обов`язковому порядку передачі на зберігання Організатору.

Організатор не може відмовитися від забезпечення збереження майна, щодо якого існує загроза його втрати, знищення, пошкодження або суттєвого зменшення вартості.

У разі якщо реалізації підлягає рухоме майно, таке майно передається на зберігання Організатору не пізніше дня направлення відділом державної виконавчої служби, приватним виконавцем заявки на реалізацію цього майна.

Організатор зобов`язаний на вимогу виконавця забезпечити отримання арештованого майна з подальшим його зберіганням. У разі необхідності Організатор для зберігання арештованого майна на договірних засадах залучає третіх осіб, що мають відповідні можливості, приміщення, обладнання та підтверджений досвід.

Організатор відповідальний за належне збереження переданого йому арештованого майна, а також за вибір третіх осіб та належне збереження арештованого майна залученими ним третіми особами.

При передачі арештованого майна на зберігання Організатор (у разі передачі майна на зберігання іншим особам виконавець) забезпечує його фотозйомку. Матеріали зйомки зберігаються як доказ стану прийнятого на зберігання майна та обов`язково додаються до опису лота у Системі.

Зберігання і транспортування арештованого майна, пов`язані з цим послуги (навантаження, розвантаження тощо), оплата послуг третіх осіб (крім боржника та членів його сім`ї), залучених для надання таких послуг, здійснюються Організатором за рахунок коштів, отриманих як винагорода Організатора, за винятком випадків, передбачених абзацом дванадцятим цього пункту.

Якщо сума заборгованості була сплачена боржником до проведення електронних аукціонів чи аукціонів за фіксованою ціною, внаслідок чого майно не було реалізовано, Організатору, який був зберігачем такого майна, із коштів виконавчого провадження компенсується вартість зберігання на відповідному складі та інші витрати, пов`язані із доставкою майна на відповідний склад (навантаження, розвантаження тощо).

Оплата послуг зберігання арештованого майна іншими особами, крім боржника та членів його сім`ї, Організатора (крім випадку, передбаченого абзацом дванадцятим цього пункту), залучених ним третіх осіб, здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження.

Зберігач зобов`язаний забезпечити належні умови зберігання майна відповідно до властивостей такого майна, торговельно-технологічних, санітарно-гігієнічних і протипожежних норм, його демонстрацію та передачу переможцю електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною).

Зберігач забезпечує демонстрацію майна протягом трьох робочих днів з дня отримання звернення від зацікавленої особи.

У разі передачі майна на зберігання Організатору складається акт приймання-передавання арештованого майна.

В акті приймання-передавання арештованого майна зазначаються: дата, час і місце складання акта; прізвище, ім`я, по батькові особи, яка приймає майно на зберігання (у разі якщо майно приймається уповноваженою особою Організатора або третьої особи, залученої Організатором, зазначається документ, який підтверджує повноваження цієї особи); найменування відділу державної виконавчої служби, у якому працює державний виконавець, а також прізвище, ім`я, по батькові державного виконавця, який передає майно. Якщо арештоване майно передається приватним виконавцем, вказуються прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ та номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження; назва кожного внесеного в акт предмета, опис його стану та наявних дефектів, його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу, додаткові елементи, аксесуари, наявна супровідна та технічна документація тощо); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та майнову відповідальність за його розтрату, відчуження, приховування або підміну.

У разі передачі на зберігання транспортного засобу в акті приймання-передавання арештованого майна зазначаються: марка; модель; номер кузова (номер шасі); рік випуску; об`єм двигуна; вид пального; пробіг; комплектація; колір; тип кузова; тип трансмісії; наявність пошкоджень, подряпин, вм`ятин, корозії тощо; додаткові відомості.

Акт приймання-передавання підписується особою, якій передається майно, та виконавцем.

Так, відповідно до протоколу № 606396 проведення електронного аукціону (торгів) здійснено організатором - Державним підприємством "СЕТАМ" Міністерства юстиції України; визначено переможця ОСОБА_1 та продавця - Лохвицький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (посилання -https://setam.net.ua/data/protocols/2024/02/26/yIPS1qqo6IaCtdjvhSLeYcBaoNfZ18scp6t67XTSA3LBSJ7nX7OryQ.pdf).

Суд зазначає, що необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Указане відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 463/6961/18, від 20.03.2019 у справі 818/208/18.

Водночас, відповідно до статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Статтею 937 Цивільного кодексу України зазначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Згідно зі статтею 942 Цивільного кодексу України обов`язок зберігача щодо забезпечення схоронності речі. Зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Статтею 944 Цивільного кодексу України визначено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно до статті 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Суд звертає увагу та сторонами не заперечується, що Лохвицький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у даних правовідносинах не є зберігачем, а відповідно до протоколу № 606396 проведення електронного аукціону (торгів) відповідача визначено в якості продавця.

Таким чином, у даному випадку має місце майновий спір, при якому, зокрема, може встановлюватись винна особи, зокрема, зберігача у разі пошкодження майна, факт пошкодження майна та, відповідно, сума збитків.

Так, відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Проте з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не є публічно-правовим, а випливає з відносин, які стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 243, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за позовом ОСОБА_1 до Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких позовних вимог має здійснюватися у порядку цивільного судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Цивільного процесуального кодексу України

Роз`яснити, що повторне звернення позивача до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається щодо позовних вимог, стосовно яких судом вирішено питання про закриття провадження у справі.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна