Справа № 600/868/25-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/868/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

25 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів ОСОБА_1 , передбачених пунктами 7-8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції", без прийняття рішення, передбаченого пунктом 9 вказаного Порядку, про призначення або про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням IІI групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбачені пунктами 7-8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" та прийняти рішення, передбачене пунктом 9 зазначеного Порядку про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в органах МВС України та з 25.12.2014 р. був звільнений з посади начальника відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління УМВС. (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про хворобу №41 від 07.03.2014 р. зазначено про захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 5).

10.07.2024 р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серія 12ААГ №803407. Причина інвалідності вказано: пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно довідки Серія 12ААА №114259 вставлено позивачу ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 40%. (а.с. 6-7).

Сектором з пенсійних питань з обслуговування Чернівецької області (м. Чернівці) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) були надіслані документи позивача до Міністерства внутрішніх справ України. Однак, згідно листа філії ГСЦ МВС від 28.01.2025 р. повідомлено позивача про повернення вказаних документів, оскільки при огляді позивача медико-соціальною експертною комісією допущено порушення п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ. Зокрема, Департамент охорони здоров`я МВС повідомив, що представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням вимог Положення. (а.с. 8, 14-17).

До матеріалів справи додано лист відділу координації пенсійних питань МВС України від 17.01.2025 р. з повідомленням про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 16)

Матеріали справи містять лист відділу координації пенсійних питань МВС України від 05.08.2024 р., в якому повідомляється позивача, що за даними обліку МВС України за період з 01.01.2007 р. по теперішній час одноразова грошова допомога відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» не призначалась. (а.с. 11).

Згідно інформації Обласної комунальної медичної установи «Центр медико-соціальної експертизи» міжрайонна загально-профільна МСЕК №2 від 12.12.2024 р. №307 вказано, що згідно матеріалів медико-експертної справи позивач вперше був оглянутий на міжрайонній загально-профільній МСЕК №2 05.07.2024 р. Згідно акту огляду №685/1 був визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи на 1 рік. Разом з тим, за наслідками хвороб, отриманих в період служби в органах внутрішніх справ йому було визначено 40% втрати професійної працездатності. Причина інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. За результатами огляду йому було видано довідку про інвалідність серія 12ААГ №803407 та довідка про встановлення розмірів втрати професійної працездатності серія 12ААА №114259. (а.с. 17-18).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю Міністерства, позивач звернувся до суду.

Ззадовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про призначення чи про відмову в призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги після спливу встановленого законом місячного строку розгляду документів, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити відповідно до законодавства. З огляду на що суд дійшов висновку, що відповідачем в даному випадку допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйняті рішення з питань призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

При цьому, на думку суду, належним та ефективним способом захисту інтересів позивача є задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти рішення, передбачене п. 9 Порядку № 850 про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію", держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно з п. 5 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно абз.2 і 3 п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII передбачено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про національну поліцію".

Так, ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850).

Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку №850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач працював в органах МВС України та з 25.12.2014 р. був звільнений з посади начальника відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління УМВС.

10.07.2024 р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серія 12ААГ №803407. Причина інвалідності вказано: пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно довідки Серія 12ААА №114259 вставлено позивачу ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 40%.

Сектором з пенсійних питань з обслуговування Чернівецької області (м. Чернівці) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) були надіслані документи позивача до Міністерства внутрішніх справ України на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Однак, відповідачем було повернуто вказані документи, оскільки при огляді позивача медико-соціальною експертною комісією допущено порушення п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ. Зокрема, Департамент охорони здоров`я МВС повідомив, що представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням вимог Положення.

Колегія суддів критично оцінює такі підстави для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до п. 9 Порядку № 850 МВС приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку та умов.

Згідно з п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд звертає увагу, що у пункті 14 Порядку № 850 не визначено жодної з підстав, з яких виходив відповідач, відмовляючи позивачу у розгляді заяви про призначення одноразової грошової допомоги.

Також, суд звертає увагу й на те, що Порядок № 850 взагалі не передбачає повернення документів за результатами розгляду заяви особи про призначення одноразової грошової допомоги, а отже такі дії Міністерства внутрішніх справ України, не відповідають способу правомірної поведінки суб`єкта владних повноважень під час реалізації ним своїх повноважень.

Щодо доводів апелянта про те, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пунктів 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі Положення №1317), то колегія суддів оцінює їх критично, оскільки будь-які питання правомірності проходження позивачем медико-соціальної експертизи не є предметом розгляду у цій справі.

Згідно з п. 10 Положення №1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

Аналіз вказаних приписів п. 10 Положення №1317 дає підстави вважати, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною у спірних правовідносинах.

Отже, доводи відповідача про те, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучалися, що виключає можливість прийняття рішення відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850, суд вважає необґрунтованими оскільки положення вищевказаного пункту 14 Порядку №850 не передбачає можливості ані повертати документи, ані відмовляти позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав того, що медико-соціальна експертиза позивача проведена без представників закладів охорони здоров`я МВС, які до складу комісії не залучалися.

При цьому суд наголошує, що законодавством не визначено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень Порядку №850.

За змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відтак, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Однак, всупереч вказаним вимогам Порядку № 850 відповідач, МВС України, не приймав ні рішення про призначення ні рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 року у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 року у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 року у справах № 361/7249/17 та № 361/7249/17, від 09.10.2023 року у справі № 240/14971/22, від 21.09.2023 року у справі №240/19920/22, від 01.07.2024 р. по справі №120/18438/23.

Суд зауважує, що лист відділу координації пенсійних питань МВС України від 17.01.2025 р. з повідомленням про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , не містить чіткого та однозначного рішення по суті про призначення чи про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, а отже, не може вважатися відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги в розумінні Порядку №850.

Отже, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про призначення чи про відмову в призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги після спливу встановленого законом місячного строку розгляду документів, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити відповідно до законодавства.

Підсумовуючи наведене, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не прийнято рішення за результатами розгляду заяви щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу згідно з пунктом 9 Порядку №850, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому, належним та ефективним способом захисту інтересів позивача є задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти рішення, передбачене п. 9 Порядку № 850 про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.