Справа № 520/3542/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. Справа № 520/3542/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Комунальне підприємство "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування", з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.01.2025 №00/2145/0416.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що через військову агресію рф господарська діяльність позивача, з урахуванням його місцезнаходження, з 24.02.2022 була суттєво обмежена і притягнення позивача до фінансової відповідальності через несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, є неможливим через відсутність його вини з урахуванням положень п. 112.1. ст. 112 ПК України. Посилається на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія рф проти України та введення з 24.02.2022 воєнного стану є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).Також просив урахувати, що більшість вказаних в акті камеральної перевірки від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568 податкових накладних є такими, що не надаються отримувачу, оскільки виписані на неплатника ПДВ. Відтак, оскільки податкові накладні не підлягають наданню покупцю, то вони не є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, а тому несвоєчасна реєстрація таких податкових накладних не порушує жодних прав контрагентів на отримання сум податку до податкового кредиту та прав держави на отримання оплати сум податкового зобов`язання (вказана позиція знайшла своє підтвердження у висновках Верховного Суду в постанові 14.03.2023 у справі № 818/1060/17). Реєстрація податкової накладної від 30.04.2022 за № 761 і реєстрація розрахунку коригування взагалі мали не відбутися, проте у зв`язку зі зміною працівників бухгалтерської служби їх помилково направлено на реєстрацію в ЄРПН, водночас несвоєчасна їх реєстрація не спричинила жодних наслідків; відтак, застосований до позивача штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних має суто каральний характер та не є пропорційним державним втручанням у право мирного володіння майном, оскільки всі накладні зареєстровані, податки сплачені, шкоди жодному суб`єкту чи державі не завдано. Вказує, що порушення строків реєстрації податкових накладних, які виписані у період з 01.03.2020 до 30.06.2023, тобто протягом дії карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», отже, з огляду на пряму норму п. 52-1 підроз. 10 роз. XX «Перехідні положення» ПК України, оскаржуваний штраф застосовано до позивача протиправно. Зазначає, що вказані обставини відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в порушення принципу правової визначеності та стабільності податкового законодавства враховані не були. Також стверджує, що нормою п. 90 підроз. 2 роз. XX «Перехідні положення» ПК України, яка діяла на момент проведення камеральної перевірки (20.12.2024) та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (16.01.2025), передбачено зменшені розміри штрафних санкцій за порушення строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування на період дії воєнного стану (2%, 5%, 10% 15%), однак всупереч вказаному контролюючим органом застосовано штрафні санкції в інших (більших) розмірах відповідно до ст. 120-1 ПК України, що у свою чергу є порушенням п. 11 підроз. 10 роз. XX «Перехідні положення» ПК України, згідно з яким штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій. Вказує на повторне притягнення до відповідальності за одне й те ж правопорушення податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2025 №00/2145/0416, оскільки податковим повідомленням-рішенням від 21.08.2023 за № позивача вже притягнуто до відповідальності за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН 2 176 податкових накладних. Зазначає, що штраф за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної від 01.12.2019 за №146 за діючим на момент її реєстрації нормами не застосовувався, натомість відповідач надав зворотної дії у часі чинному станом на 16.01.2025 положенню ст. 120-1 ПК України та застосував до позивача штраф, чим порушив приписи ст. 58 Конституції України. Також звертає увагу, що відповідачем в межах попередньої камеральної перевірки, за результатами якої складено Акт від 14.07.2023 за №21646/20-40-04-15-03/22696568, вже перевірялось дотримання позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за період лютий - грудень 2022 року, березень 2023 року, а повторна перевірка є неприпустимою з огляду на приписи Податкового кодексу України. Зазначає, що про проведення відповідної камеральної перевірки позивач дізнався лише після отримання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому був позбавлений можливості подати заперечення до акта перевірки. Досліджуючи ППР, позивач також не зрозумів, якою є дійсна сума штрафу, адже в графі: «Загальна сума штрафу за цим податковим повідомленням-рішенням становить» вказано суму 1 950,00 грн, в той час як в графі ППР, яка стосується виявлених порушень та в додатку до ППР, вказується сума штрафу - 189 727,77 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів.

Представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що правомірність нарахування штрафних санкцій за наслідками податкових перевірок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у справах № 280/4484/23 та № 160/10740/23. Звертає увагу, що заяви та документів, які підтверджують неможливість платника податків юридичної особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 за № 225, від Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" до ГУ ДПС у Харківській області не надходило. Вказує, що штрафи у розмірах, встановлених пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, застосовуються у разі порушення платником податку передбачених пунктом 89 підрозділу 2 розділу XX Кодексу граничних строків реєстрації ПН/РК у ЄРПН із датою складання, починаючи з 16 січня 2023 року. Водночас, порушення платником податку граничних строків реєстрації ПН/ РК у ЄРПН, які припадають на період до дати набрання чинності Законом № 2876-ІX(тобто застосовується до ПН/РК з датою складання не пізніше 15 січня 2023 року включно), тягне за собою накладання на такого платника податку штрафу у розмірах, встановлених пунктом 120-1.1 статті 120-1 Кодексу. Доводить, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно, з урахуванням приписів чинного законодавства.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування".

У відповіді на відзив позивач зазначає про помилковість доводів контролюючого органу про неможливість застосування норми про заборону застосування штрафів протягом дії карантину, а також доводів про те, що звільнення від відповідальності можливе виключно за умови подання заяви про неможливість своєчасного виконання податкових обов`язків, оскільки оформлення та реєстрація відповідних податкових накладних здійснена позивачем до набрання чинності відповідним порядком. Інші посилання відповіді на відзив дублюють зміст позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування"за період: грудень 2019 року вересень 2024 року, за результатами якої складено акт від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568 (далі також акт перевірки).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.01.2025 за №00/2145/0416 та за порушення граничних термінів реєстрації 187податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітний період грудень 2019 року вересень 2024 року, визначених ст. 201 Податкового кодексу України, та згідно з п. 120.1-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у сумі 189 727,77 грн.

Скориставшись правом на оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку,Комунальне підприємство "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування"звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі також ПК України) цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Главою 8 Податкового кодексу України визначені види перевірок контролюючих органів та порядок їх проведення. Відповідно до пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

З урахуванням викладеного, в період існування спірних правовідносин, ПК України передбачений обов`язок платників податку на додану вартість забезпечити своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Аналіз наведеної норми ПК України свідчить, що податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої пунктом 201.10 статті 201 ПК України. Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 533- IX (далі - Закон № 533- IX).

У зв`язку із набранням чинності Закону №533-ІХ (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX та Закону України від 13 травня 2020 року № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)») підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 52-1 такого змісту:

«За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині:

обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постанові від 10 грудня 2021 року у справі № 420/10367/20 сформував такий правовий висновок:

«Перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не включає застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у період з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Отже, штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН у період з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, не застосовуються».

Кабінет Міністрів України установив карантин на підставі Постанови від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 року.

Постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України скасував 30 червня 2023 року з 24 години 00 хвилин на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, зокрема за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у відповідний період.

Проте, до завершення карантину Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан, який на підставі наступних указів Президента України продовжувався та триває досі.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада України прийняла Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).

Цим Законом підрозділ 10 розділу XX ПК України був доповнений пунктом 69, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Підпунктами 69.1, 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України було визначено, що в разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, встановленої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, - то в такому випадку платники податків звільняються від визначеної цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У подальшому, Законом України від 24 березня 2022 року № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», внесено зміни до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме: слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

Цими змінами в законодавство не була зупинена дія положень пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Наведене вище вказує на те, що з 07 березня 2022 року фактично діяли дві норми, які визначали критерії звільнення від відповідальності за порушення, вчинені на час воєнного стану.

Так, пункт 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачав безумовне звільнення від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за вчинення порушень протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, крім конкретно визначених порушень. До таких винятків належали порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу, обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального, спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Натомість підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України на той час звільняв від відповідальності за недотримання фактично всіх передбачених податковим законодавством обов`язків тих платників податків, які не мають можливості виконувати свої обов`язки у сфері оподаткування, але виконали їх до спливу шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Обидві зазначені норми фактично мали однаковий предмет регулювання, з урахуванням відмінностей у періодах вчиненого правопорушення. Втім, є відмінності у колі суб`єктів, на яких вони поширюються, та в умовах звільнення від відповідальності. Норми підпункту 69.1 передбачали, що звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних надається платникам лише за умови подальшої реєстрації таких накладних протягом шести місяців з дня завершення воєнного стану. В той час як положення пункту 52-1 передбачали безумовне звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних протягом періоду з 1 березня 2020 року до останнього календарного дня місяця, в якому завершується дія карантину.

Враховуючи те, що обидва ці положення мають тотожні диспозиції, але відрізняються гіпотезами, пункт 52-1 застосовувався під час карантинного мораторію, тоді як підпункт 69.1 застосовувався після запровадження воєнного стану. Паралельне існування умов, за яких застосовуються обидва згадані положення, не виключає необхідності їхнього застосування за передбачених ними умов і обставин. Оскільки ці норми мають власні умови застосування, вони не конкурують між собою. Тому пізніша дата прийняття підпункту 69.1 на той час не виключала необхідності застосування пункту 52-1, якщо існують відповідні умови ("карантинний" мораторій).

Проте, правове регулювання спірних правовідносин у зв`язку із продовженням воєнного стану змінилося з 27 травня 2022 року.

Так, 27 травня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).

У цьому Законі підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Отже, початково встановлені особливості справляння податків та зборів забезпечували звільнення від відповідальності всіх без винятку платників податків (за умови належного виконання обов`язків у подальшому). Проте, з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 звільнення від відповідальності було поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків відповідного обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.

Окрім цього, Закон № 2260-IX доповнив підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

З огляду на зазначене Верховний Суд у постановах від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/23 та від 06 лютого 2024 року у справі № 160/10740/23 дійшов висновку про те, що з 27 травня 2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

За висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 26 лютого 2025 року у справі №200/4768/23, механізм «ковідного» мораторію, закріплений у пункті 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, мав діяти до завершення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас із запровадженням воєнного стану законодавцем ухвалено особливості оподаткування, насамперед шляхом доповнення підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.2 (у редакції Закону № 2260-ІХ), який із 27 травня 2022 року чітко установив, що вимоги законодавства щодо «ковідного» мораторію під час воєнного стану не застосовуються.

Також Верховний Суд зазначив, що норма підпункту 69.2 сприймається однозначно та не викликає множинного трактування. Зміст цього підпункту прямо передбачає припинення дії пункту 52-1 під час воєнного стану, тому платник податків не міг мати жодних правомірних очікувань щодо подальшого поширення «ковідного» мораторію в цей період. Відтак у платників податків відсутній простір для ухвалення рішень із різним правовим змістом, що характерно у ситуаціях колізії або неоднозначності норм.

Разом з цим пункт 52-1 не був формально виключений із тексту ПК України, оскільки на момент ухвалення відповідних змін паралельно мали місце як карантин, так і воєнний стан, і є очевидним, що було невідомо, яка з указаних обставин завершиться раніше. Отже, попри те, що пункт 52-1 формально залишався в цьому Кодексі, дія цього положення на період воєнного стану фактично була припинена і не могла бути застосована.

Судом з додатку до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2025 за №00/2145/0416 встановлено, що контролюючим органом притягнуто позивача до відповідальності за порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України таких податкових накладних (далі ПН) (187 шт.):

- з терміном реєстрації 31.12.2019: ПН від 01.12.2019 за № 146, зареєстрована 14.01.2020 (кількість днів затримки 14);

- з терміном реєстрації 15.07.2022:від 30.04.2022 за №745 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №990 (зареєстрована 21.12.2022, кількість днів затримки 159), від 30.04.2022 за №737 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №190 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №179 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №735 (зареєстрована 09.12.2022,кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №746 (зареєстрована 09.12.2022,кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №191 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №170 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №740 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №186 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №748 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №177 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №800 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №738 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №736 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №63 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №184 (зареєстрована 09.12.2022,кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №742 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №739 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147) , від 30.04.2022 за №741 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №165 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №176 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.04.2022 за №255 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №429 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №220 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №761 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №313 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №342 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №753 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №801 (зареєстрована 20.12.2022, кількість днів затримки 158), від 30.04.2022 за №371 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №750 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №400 (зареєстрована 12.12.2022, кількість днів затримки 150), від 30.04.2022 за №11 (зареєстрована 19.12.2022, кількість днів затримки 157) , від 30.04.2022 за №443 (зареєстрована 16.12.2022, кількість днів затримки 154), від 30.04.2022 за №106 (зареєстрована 09.12.2022, кількість днів затримки 147), від 30.06.2022 за №743 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №500 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №502 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151) , від 30.06.2022 за №505 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №431 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №746 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №512 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №737 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №503 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №430 (зареєстрована 13.12.2022,кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №745 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №741 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №738 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №509 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №510 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №434 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №501 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №504 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №428 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №511 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 з №750 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №432 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №302 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №435 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №753 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №735 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №429 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №740 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №739 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №748 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151),від 30.06.2022 за №433 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №506 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №742 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151),від 30.06.2022 за №736 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151), від 30.06.2022 за №507 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 151);

- з терміном реєстрації 15.08.2022:від 31.07.2022 за №508 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120), від 31.07.2022 за №739 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №741 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №502 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №507 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №511 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №506 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №743 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №510 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №509 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №504 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №735 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №500 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №736 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №740 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №742 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №512 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №738 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №753 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №503 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №737 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №746 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №505 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №748 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №750 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120),від 31.07.2022 за №501 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 120);

- з терміном реєстрації 15.09.2022: від 31.08.2022 за №114 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за № 63 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №239 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №124 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №110 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №127 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №216 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №56 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №146 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №173 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №66 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №753 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №743 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №739 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №509 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №512 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №503 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №736 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №500 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №502 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №501 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №742 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №735 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №507 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №738 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №506 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №746 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №737 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №510 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №505 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №508 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №748 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №740 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №741 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за №504 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89),від 31.08.2022 за № 511 (зареєстрована 13.12.2022, кількість днів затримки 89);

- з терміном реєстрації 30.09.2022: від 30.09.2022 за №52 (зареєстрована 12.10.2022, кількість днів затримки 12);

- з терміном реєстрації 15.10.2022: від 30.09.2022 за №74 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5), від 30.09.2022 за №79 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5),від 30.09.2022 за №58 (зареєстрована 19.10.2022, кількість днів затримки 4),від 30.09.2022 за №65 (зареєстрована 18.10.2022, кількість днів затримки 3),від 30.09.2022 за №77 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5), від 30.09.2022 за №64 (зареєстрована 18.10.2022, кількість днів затримки 3),від 30.09.2022 за №61 (зареєстрована 18.10.2022, кількість днів затримки 3),від 30.09.2022 за №71 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5),від 30.09.2022 за №62 (зареєстрована 19.10.2022, кількість днів затримки 4),від 30.09.2022 за №66 (зареєстрована 19.10.2022, кількість днів затримки 4),від 30.09.2022 за №76 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5),від 30.09.2022 за №59 (зареєстрована 18.10.2022, кількість днів затримки 3),від 30.09.2022 за №72 (зареєстрована 20.10.2022, кількість днів затримки 5),від 30.09.2022 за №60 (зареєстрована 19.10.2022, кількість днів затримки 4),від 30.09.2022 за №63 (зареєстрована 18.10.2022, кількість днів затримки 3);

- з граничним терміном реєстрації 15.12.2022: від 30.11.2022 за №800 (зареєстрована 19.12.2022, кількість днів затримки 4),від 30.11.2022 за №916 (зареєстрована 20.12.2022, кількість днів затримки 5);

- з граничним терміном реєстрації 05.08.2023: від 07.07.2023 за №278 (зареєстрована 18.09.2023, кількість днів затримки 44);

- з граничним терміном реєстрації 18.08.2023: від 26.07.2023 за №277 (зареєстрована 12.09.2023, кількість днів затримки 25), від 27.07.2023 за №279 (зареєстрована 13.03.2024, кількість днів затримки 208);

- з граничним терміном реєстрації 05.09.2023:від 10.08.2023 за №37 (зареєстрована 06.09.2023, кількість днів затримки 1),від 11.08.2023 за №322 (зареєстрована 06.09.2023, кількість днів затримки 1)

- з граничним терміном реєстрації 18.11.2023: від 17.10.2023 за №375 (зареєстрована 30.11.2023, кількість днів затримки 12);

- з граничним терміном реєстрації 05.12.2023: від 06.11.2023 за №365 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 51), від 13.11.2023 за №366 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 51);

- з граничним терміном реєстрації 18.12.2023: від 20.11.2023 за №367 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 38),від 24.11.2023 за №330 (зареєстрована 08.07.2024, кількість днів затримки 203),від 27.11.2023 за №368 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 38);

- з граничним терміном реєстрації 05.01.2024: від 05.12.2023 за №322 (зареєстрована 16.01.2024, кількість днів затримки 11);

- з граничним терміном реєстрації 18.01.2024: від 18.12.2023 за №326 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 7),від 25.12.2023 за №327 (зареєстрована 25.01.2024, кількість днів затримки 7);

- з граничним терміном реєстрації 05.02.2024: від 08.01.2024 за №392 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 70), від 15.01.2023 за №393 (зареєстрована 15.05.2024, кількість днів затримки 70);

- з граничним терміном реєстрації 18.02.2024: від 22.01.2024 за №326 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 57), від 29.01.2024 за №395 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 57);

- з граничним терміном реєстрації 05.03.2024: від 05.02.2024 за №394 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 41), від 12.02.2024 за №390 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 41);

- з граничним терміном реєстрації 18.03.2024: від 19.02.2024 за №391 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 28), від 22.02.2024 за №392 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 28), від 26.02.2024 за №393 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 28);

- з граничним терміном реєстрації 05.04.2024: від 04.03.2024 за №396 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 10), від 11.03.2024 за №397 (зареєстрована 15.04.2024, кількість днів затримки 10);

- з граничним терміном реєстрації 05.05.2024:від 04.04.2024 за №328 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3),від 04.04.2024 за №332 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3), від 04.04.2024 за №331 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3),від 04.04.2024 за №326 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3), від 04.04.2024 за №329 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3), від 05.04.2024 за №330 (зареєстрована 08.05.2024, кількість днів затримки 3);

- з граничним терміном реєстрації 05.07.2024:від 14.06.2024 за №3311 (зареєстрована 23.08.2024, кількість днів затримки 49);

- з граничним терміном реєстрації 05.10.2024:від 06.09.2024 за №392 (зареєстрована 25.10.2024, кількість днів затримки 20).

Отже, зазначені податкові накладні,складені позивачем у період з 30.04.2019 по 06.09.2024, зареєстровані позивачем в ЄРПН з порушенням строків реєстрації і висновки контролюючого органу щодо наявності підстав для настання відповідальності за несвоєчасну реєстрацію позивачем спірних податкових накладних є обґрунтованими.

З огляду на висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 26 лютого 2025 року у справі №200/4768/23 щодо того, що після набрання чинності Закону № 2260-ІХ із 27 травня 2022 року вимоги законодавства щодо «ковідного» мораторію під час воєнного стану не застосовуються, посилання позивача на те, що на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення(16.01.2025) приписи п. 52-1 підроз. 10 роз. XX «Перехідні положення» ПК України підлягали застосуванню, є неприйнятним.

За змістом позову позивач посилається також на те, що частина вказаних в акті камеральної перевірки від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568 податкових накладних є такими, що не надаються отримувачу, оскільки виписані на неплатника ПДВ, не є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, а тому несвоєчасна реєстрація таких податкових накладних не порушує жодних прав контрагентів на отримання сум податку до податкового кредиту та прав держави на отримання оплати сум податкового зобов`язання (вказана позиція знайшла своє підтвердження у висновках Верховного Суду в постанові 14.03.2023 у справі № 818/1060/17).

Проте суд зазначає, що відповідні висновки у справі № 818/1060/17зроблені Верховним Судом з урахуванням редакції норми статті 120-1 ПК України, яка не є чинною на час складення зазначених податкових накладних, а отже такі висновки суду касаційної інстанції не можуть бути застосовані до обставин цієї справи.

Так, суд звертає увагу, що до 01 січня 2017 року за нормами статті 120-1 ПК України штрафні санкції застосовувалися за порушення термінів реєстрації податкових накладних виключно тих, які підлягали наданню покупцям - платникам податку на додану вартість. Натомість, з набранням з 01 січня 2017 року чинності Закону № 1797-VIII України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» ця норма зазнала змін, зокрема, щодо сфери своєї дії та з 01 січня 2017 року передбачала, що штрафи не застосовуються виключно щодо податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-ІХ (далі - Закон № 466-ІХ), який набрав чинності 23 травня 2020 року, змінено статтю 120-1 ПК України та викладено пункт 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі"»

Після абзацу шостого доповнено шістьма новими абзацами такого змісту:

"У разі порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень, при реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість;

податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою;

податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної;

податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної;

податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу".

За приписами абзацу 4 пункту 201.10 статті 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідальність за невиконання платником податку зобов`язання у вигляді обов`язку реєстрації податкової накладноївизначена статтею 120-1 ПК України.

Відповідно до пункту 12 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 за №1307 (далі Порядок № 1307), у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, у графі «Отримувач (покупець)» зазначається «Неплатник», а у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Відповідно до п. 16 Порядку № 1307 таблична частина податкової накладної складається з двох розділів: А і Б.

До розділу А податкової накладної (рядки I-X) вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, а саме:

у рядку I зазначається загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість;

у рядках II-IV зазначаються суми податку на додану вартість, нараховані виходячи з обсягів постачання, зазначених у рядках V та VI;

у рядках V-IX зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 нижньої табличної частини податкової накладної.

У разі складання податкової накладної на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, рядки II-VIII не заповнюються.

У рядках VI-XI зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 розділу Б податкової накладної.

До розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг, зокрема:

1) до графи 2 - опис (номенклатура) товарів/послуг постачальника (продавця);

2) до граф 3.1, 3.3 - код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (далі - ДКПП);

3) до граф 4 та 5 - одиниця виміру товарів/послуг;

4) до графи 6 - кількість (об`єм, обсяг) постачання товарів/послуг;

5) до графи 7 - ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування податку на додану вартість. Графа 7 заповнюється у гривнях з копійками, якщо інше не передбачено чинним законодавством;

6) до графи 8 - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

У графі 8 зазначається код ставки:

20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою;

7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків;

901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою;

902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою;

903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування;

7) до графи 9 - код пільги.

Графа 9 заповнюється у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, звільнених від оподаткування податком на додану вартість.

8) до графи 10 - обсяг постачання (база оподаткування) без урахування ПДВ;

У графі 10 зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, вказується вартість (частина вартості) товару/послуги, необоротного активу, на яку нараховується податок відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу, згідно з основною ставкою податку та ставкою податку 7 відсотків, які застосовуються при нарахуванні податкових зобов`язань;

9) до графи 11 - сума податку на додану вартість.

Тобто, у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку,у графі "Отримувач (покупець)" зазначається "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "00". При цьому, у разі складання податкової накладної на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, рядки II-VIII не заповнюються.

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Судом установлено, що частина податкових накладних/розрахунках коригування, складених позивачем у період з 30.04.2022 по 30.09.2022, в лівому верхньому куті в графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю)» містять позначку: «х», та « 02» (ПН/РК складені на постачання неплатнику), одночасно з цим, в графі «Отримувач (покупець)» містять запис: «неплатник», а в графі «індивідуальний податковий номер» запис: « 00», рядки II-VIII розділу А Табличної частини не заповнено, при цьому рядок ХІ "Усього обсяги операцій, звільнених від оподаткування (код ставки 903)" цього розділу заповнений.

Отже,зазначені накладні складені на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, і порушення платником податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації таких податкових накладних є підставою для притягнення платника податків до відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 23.05.2020).

Згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2025 за №00/2145/0416 за порушення граничних строків, передбачених статтею 201 цього ПК України, дотаких податкових накладних/розрахунків коригування контролюючим органом застосовано штраф в розмірі в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість) але не більше1020 гривень, що відповідає приписам пункту 120-1.1статті 120-1 ПК України.

Водночас,системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК, Порядку № 1307 (у редакції, чинній до 23.05.2020) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (у редакції, чинній до 23.05.2020), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 807/68/18,від 7 лютого 2019 року у справі №808/3250/17, від 01 вересня 2020 року у справі №340/1857/19, від 17 липня 2024 року у справі №200/6381/19-а.

Пунктом 11 Порядку № 1307 (у редакції, чинній до 23.05.2020)визначено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування; 3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду. У разі складання зведеної податкової накладної в графі «Зведена податкова накладна» робиться помітка «X». У таких зведених податкових накладних у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П.І.Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 1307 до розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг. У разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, у цій графі платником зазначаються дати складання та порядкові номери податкових накладних, складених на такого платника податку при постачанні йому товарів/послуг, необоротних активів, за якими він визначає податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України. У графі 10 зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, вказується вартість (частина вартості) товару/послуги, необоротного активу, на яку нараховується податок відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу, згідно з основною ставкою податку та ставкою податку 7 відсотків, які застосовуються при нарахуванні податкових зобов`язань. До розділу А податкової накладної (рядки 1-Х) вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, а саме: у рядку І зазначається загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість; у рядках II-IV зазначаються суми податку на додану вартість, нараховані виходячи з обсягів постачання, зазначених у рядках V та VI; у рядках V-IX зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 нижньої табличної частини податкової накладної. У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, рядки VII-IX не заповнюються.

Судом установлено, що позивачем 01.12.2019 складена зведена податкова накладна №146, щодо операцій, які є неоподатковуваними, містять «умовну» суму податку на додану вартість, перенесену з податкових накладних продавця (постачальника). В графі «Зведена податкова накладна» зроблена помітка «X», у графі «Отримувач (покупець)» зазначено власне найменування (П.І.Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставлено умовний ІПН « 00», а у верхній лівій частині зазначено відповідний тип причини, відповідно до п. 8 Порядку №1307 - 09:Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; в рядку V розділу А податкової накладної зазначенокод ставки податку на додану вартість « 20», рядки VIII "Усього обсяги постачання на митній території України за ставкою 0% (код ставки 902)" та ІХ "Усього обсяги операцій, звільнених від оподаткування (код ставки 903)" цього розділу не заповнені(т.1 а.с. 104-105).

З огляду на аналіз положень пункту 16 Порядку №1307, які визначають правила заповнення розділів А і Б податкової накладної, зокрема, встановлено, що у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, тобто зведених податкових накладних, рядки VII-IX не заповнюються. Отже, код ставки податку на додану вартість « 20», який зазначений в рядку V розділу А податкової накладної не свідчить про те, що податкова накладна складена на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість, а є умовною податковою накладною, де код ставки податку на додану вартість « 20» переноситься з податкових накладних контрагентів, на підставі яких складаються зведені податкові накладні.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 10 грудня 2019 року у справі №640/7353/19, від 11 лютого 2020 року у справі №620/757/19, від 20 березня 2020 року у справі №240/5720/19, від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19.

Отже, податкова накладна № 146 від 01.12.2019, виходячи з типу причини ненадання її отримувачу (покупцю), складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Суд зазначає, що підставність та правильність складання податкової накладної №146 від 01.12.2019 не є предметом розгляду у цій справі, оскільки така прийнята та зареєстрована контролюючим органом в ЄРПН. Тобто відповідач визнав правомірність складання податкової накладної №146 від 01.12.2019, які зареєстрована з порушенням строків щодо реєстрації в ЄРПН 14.01.2020.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку щодо наявності визначених ПК України підстав для звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної №146, оскільки вона є такою, що не надавалися отримувачу (покупцю) та була складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, а тому порушення строку реєстрації такої податкової накладної не має наслідку застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній до 23.05.2020).

Враховуючи наведене, у суду наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.01.2025 №00/2145/0416про застосування до Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" штрафних санкцій у сумі 2 013,78 грн.

Надаючи оцінку доводам позивача в частині посилання на помилковість виписування податкової накладної від 30.04.2022 за № 761 і розрахунку коригування до неї на усю суму, що є підставою для звільнення від відповідальності за пунктом 120-1.1 ПК України, суд зазначає, що ПК України не передбачає жодних виключень щодо застосування норм пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних для окремих випадків у разі несвоєчасної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складених без факту здійснення господарської операції.

Висновки суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 520/3212/21.

При цьому суд ураховує, що позивач не заперечує правильності встановлених відповідачем фактичних обставин, а саме переліку та дат податкових накладних, зазначених відповідачем у акті перевірки та додатку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо темпоральних меж застосування зменшених штрафних санкцій, встановлених пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо їх застосування (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Відповідно до пункту 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідальність за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних за процедурними строками, передбаченими пунктом 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України, визначається приписами пункту 90 цього підрозділу.

Зазначеною нормою передбачено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі:

2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів".

Разом з цим Закон № 2876-ІX не визначає прямо, що його приписи поширюють свою дію на відносини, які виникли до набрання ним чинності. Немає застережень у Законі № 2876-ІX, що його положення скасовують чи призупиняють дію положень пункту 201.10 статті 201 ПК України та пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу на період всього воєнного часу.

Щодо питання чи можуть мати приписи пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України зворотну дію у часі, суд вказує, що згідно з положеннями частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, норми Конституції України встановлюють, що нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. При цьому встановлюється два загальні виключення (випадки коли нормативні приписи мають зворотну дію у часі):

- коли нові правила пом`якшують відповідальність особи;

- коли нові правила скасовують відповідальність особи.

Водночас у цьому конкретному випадку мова йде про співставлення приписів: пункту 201.10 статті 201 ПК України і пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу та пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Про зворотну дію в часі приписів пункту 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України можна було б говорити тільки в таких випадках:

- якщо б це нормативне положення (пункт 90) мало відношення до пункту 201.10 статті 201 ПК України (тобто, якщо б новий припис податкового законодавства санкційного характеру прямо визначав, що він пом`якшує відповідальність за недотримання строків, які закріплені у пункті 201.10 статті 201 ПК України);

- якщо б нові положення податкового законодавства вносили зміни до пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу, при цьому не змінюючи процедурні положення виконання податкового обов`язку з реєстрації податкових накладних (в частині граничних строків);

- якщо б нові положення податкового законодавства прямо передбачали, що їх дія поширюється на відносини, що виникли до моменту набрання ними чинності.

У випадку, що розглядається, зазначені умови відсутні.

Правовий механізм аналізованих норм права вказує на те, що пункт 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначає відповідальність за недотримання процедурних положень пункту 89 цього підрозділу, тоді як пункт 120-1.1 ст. 120-1 цього Кодексу визначає відповідальність за порушення процедурних вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України. Санкційні норми, що діяли "до" та "після" набрання чинності Законом № 2876-ІX передбачають відповідальність за нетотожні склади податкових правопорушень.

Отже, положення пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України формують комплексний правовий механізм, який не поширює свою дію на відносини, що мали місце до набрання ними чинності. Зворотна дія у часі положень пункту 89 розділу не є можливою.

Іншими словами, пункт 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України установлює нові (подовжені) строки реєстрації податкових накладних під час воєнного стану та 6 місяців після. Пункт 90 цього підрозділу визначає відповідальність (штрафи) саме за порушення цих нових строків реєстрації (тобто за склад податкового правопорушення, відмінний від «довоєнних» строків пункту 201.10 статті 201 ПК України). З огляду на це можна дійти висновку, що ці норми - пунктів 89 і 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України, не замінюють «автоматично» старі положення (пункту 201.10 статті 201 і пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу), а створюють окремий правовий механізм саме для «воєнного» періоду, не маючи зворотної сили щодо подій, які відбулися до набрання чинності Законом № 2876-ІХ.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2025 року у справі №200/4768/23 наголосив, що пункт 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачає застосування розміру штрафних (фінансових) санкцій, передбаченого законом, чинним на день прийняття рішення щодо їх застосування.

Водночас у спірному випадку йдеться про різний склад податкового правопорушення, а не про однакові правопорушення з різними розмірами штрафів. Закон № 2876-ІХ не вносив змін до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, у зв`язку з чим розміри штрафів замінюються на нові.

Отже, пункт 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України сам по собі не змінює темпоральних меж дії нових норм, а лише вказує на те, що у разі, коли штраф визначається за тим самим порушенням, але на момент ухвалення рішення змінився його розмір у межах однієї й тієї ж правової норми, слід брати до уваги новий (зменшений) розмір. У випадку ж із пунктами 89 і 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України йдеться про інше правопорушення (порушення нових «воєнних» строків реєстрації), тож вони не можуть поширюватися відповідальність, що передбачена іншими нормами.

З огляду на зазначене є помилковими доводи позивача, що пункт 11 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України зобов`язує контролюючий орган під час розрахунку штрафних санкцій за вчинені позивачем порушення у період до набрання чинності Законом № 2876-ІXзастосовувати розміри, що визначені пунктом 90 підрозділу 2 розділу ХХ цього Кодексу.

Наведені висновки суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/23, від 06 лютого 2024 року у справі № 160/10740/23, від 12 березня 2024 року у справі № 160/13661/23 та від 13 березня 2024 року у справі №120/6331/23.

Застосовуючи наведені висновки та враховуючи встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що податковий орган належним чином визначив розміри штрафних санкцій, коректно диференціювавши податкові накладні залежно від того, коли саме порушення граничних строків реєстрації відбулося - до набрання чинності Законом № 2876 ІХ чи після нього.

Окрім цього, проаналізувавши доводи позивача щодо відсутності в його діях ознак вини, а також щодо наявності форс-мажорних обставин, які є підставою для звільнення від відповідальності згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Повертаючись до особливостей справляння податків в умовах воєнного стану, суд звертає увагу на зміст пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, за яким платник податків звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання податкового обов`язку у випадку неможливості його виконання. Вказана норма передбачає конкретну підставу для невиконання податкових правил - об`єктивна нездатність їх дотримання.

Порушення, що є предметом розгляду у справі, мають характер триваючих та повторюваних, про що свідчать дати реєстрації податкових накладних та їх кількість. Отже, склалася ситуація, що платник податків здійснював господарську діяльність, проте, з певних суб`єктивних причин, не виконав належним чином свій податковий обов`язок. Вказані тези перебувають у логічному конфлікті між собою. Ураховуючи проміжок часу, протягом якого платником податків були системно допущені вказані правопорушення, можливість виконання податкових зобов`язань з боку платника податків є очевидною.

Суд зауважує, що жодна правова норма не повинна тлумачитися як така, що дозволяє умисно вчиняти правопорушення, при цьому не ставлячи в залежність від наявності конкретних фактичних обставин, які б могли обґрунтувати неможливість дотримання правила поведінки. Інакше це створює системні ризики для підтримання правопорядку і може призводити до деструкції належного порядку розвитку суспільних відносин.

Серед іншого, слід звернути увагу, що на момент вчинення діяння платник податків діяв свідомо та керувався нормами права, чинними у відповідному темпоральному проміжку. Особа була зобов`язана здійснити реєстрацію податкових накладних у встановлені законодавством строки, усвідомлювала протиправний характер свого діяння та його наслідків, відповідно до змісту правових норм, що діяли на момент вчинення правопорушення. При цьому, як було встановлено вище, норми щодо зупинення дії мораторію викладені чітко та не викликають можливості іншого тлумачення, а тому у відповідному часовому проміжку особа мала можливість для дотримання правил та норм податкового законодавства, у зв`язку з чим її діяння є винним.

Висновки суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 лютого 2025 року у справі №200/4768/23.

Позивач у позові також наголошує, що норма підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України звільняє платників податків від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору). При цьому акцентує увагу, що підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України зобов`язує контролюючий орган у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок застосовувати до платників податків з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу.

Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) та у постанові від 14.01.2025 (справа № 440/17191/23) із посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 у справі №914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду (постанови від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17) підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

На підтвердження наявності форс-мажорних обставин позивач надав лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, який не містить об`єктивних даних відносно впливу фактору повномасштабної збройної військової агресії рф проти України (з 24.02.2022) на виконання податкових зобов`язань Комунальним підприємством "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування"і з наведених вище міркувань не може бути кваліфікований у якості сертифікату торгово-промислової палати.

Доказів існування будь-якого зв`язку, а не лише прямого безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між фактором повномасштабної збройної військової агресії рф проти України (з 24.02.2022) і порушенням граничних термінів реєстрації 187 податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітний період грудень 2019 року вересень 2024 року матеріали справи не містять.

Як вже було встановлено вище, порушення, що є предметом судового розгляду, мали триваючий і повторюваний характер, а платник податків фактично здійснював господарську діяльність протягом усього спірного періоду. Це свідчить, що він мав реальну можливість належним чином виконувати свій податковий обов`язок, але з власних суб`єктивних причин цього не зробив. За таких обставин причинно-наслідковий зв`язок між задекларованими форс-мажорними обставинами та неможливістю своєчасної реєстрації податкових накладних не підтверджено, а фактична та реальна неможливість позивача виконати свій податковий обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних з наданих до матеріалів справи доказів не прослідковується.

Крім того, з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 за № 225 затверджений Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, та переліків документів на підтвердження (далі - Порядок № 225). Цим Порядком визначено, зокрема, підстави неможливості виконання платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) та правила надання заяви та документів, що доводять неможливість виконання податкових обов`язків тощо. Згідно з Порядком № 225 керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку на підставі відповідної заяви платника податків.

Однак позивачем не надано суду доказів звернення до Головного управління ДПС у Харківській області із заявою та документами, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у порядку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 за №225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Доводи позивача про те, що відповідачем в межах попередньої камеральної перевірки, за результатами якої складено Акт від 14.07.2023 за №21646/20-40-04-15-03/22696568, вже перевірялось дотримання позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за період лютий - грудень 2022 року, березень 2023 року, а повторна перевірка є неприпустимою з огляду на приписи Податкового кодексу України, є безпідставними, оскільки нормами податкового законодавства не передбачено обмежень у проведенні камеральних перевірок за аналогією з нормою пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, якою заборонено контролюючим органам проводити документальні позапланові перевірки з питань, що вже були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 12 серпня 2021 року у справі №240/2549/19.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.02.2019 у справі № 824/51/16-а, суд відхиляє, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому застосовує до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 серпня 2021 року у справі №240/2549/19.

Щодо твердження позивача стосовно повторності притягнення його до відповідальності за одне і теж правопорушення, то суд зазначає, що відповідно до акта камеральної перевірки від 14.07.2023 за № 2.1646/20-40-04-15-03/22696568Комунальне підприємство "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" не притягувалось до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, зазначених у податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2025 за № 00/2145/0416, про що свідчить реєстр податкових накладних, наведених в акті від 14.07.2023 за № 2.1646/20-40-04-15-03/22696568 та акті від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568.

Водночас, невстановлення контролюючим органом під час камеральної перевірки, висновки якої викладені в акті від 14.07.2023 за № 2.1646/20-40-04-15-03/22696568, порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, які зазначені акті від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568, не може слугувати підставою для висновку про відсутність відповідних порушень та неможливість притягнення позивача до відповідальності за порушення таких строків з огляду не те, що проведення повторної камеральної перевірки Податковим кодексом України не заборонено.

Стосовно решти доводів позивача суд ураховує ту обставину, що матеріалами справи підтверджується факт прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення на підставі акта перевірки від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568.

Водночас, допущена в податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2025 за №00/2145/0416 технічна помилка щодо зазначення суми штрафних санкцій (на другій сторінці податкового повідомлення-рішення) не мала впливу на винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення та не спростовує вчиненого порушення та, як наслідок, не може потягнути за собою безумовне його скасування, за умови прийняття його відповідно до вимог законодавства.

Розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2025 за №00/2145/0416 складено на суму 189 727,77 грн., що узгоджується з сумою, зазначеною на першій сторінці такого податкового повідомлення-рішення.

Крім того, листом від 27.02.2025 ГУ ДПС у Харківській області повідомило позивача про уточнення суми штрафу, що зазначена у податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2025 за №00/2145/0416.

Суд ураховує, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі № 820/2300/18, від 30.04.2020 у справі № 810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 23.11.2023 у справі № 815/3358/15, від 15 березня 2024 року у справі № 810/853/17, але не виключно, в яких Верховний Суд звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За матеріалами справи відповідачем акт від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568 направлявся Комунальному підприємству "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" за зареєстрованим місцезнаходженням платника податків: вул. Василя Стуса, буд. 13, м. Харків, 61054, засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернуто за закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою поштового оператора.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.10.2020 у справі № 140/30/20, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідно до вимог ст. 42 Податкового кодексу України, направлення акта перевірки від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568 контролюючим органом здійснювалось у порядку, передбаченому пунктом 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, а саме шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з огляду на що посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості подати заперечення до акта перевірки, не можуть бути підставою для визнання протиправним спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд зауважує, що позивачем з позовом надано до матеріалів копію акта від 20.12.2024 за № 56974/20-40-04-16-03/22696568.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідач під час розгляду справи довів правомірність застосування до позивача штрафних санкції у розмірі 187 713,99 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.01.2025 за №00/2145/0416в цій частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.01.2025 за №00/2145/0416 про застосування до Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" штрафних санкцій у сумі 2 013,78 грн. слід задовольнити.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Отже, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 25,71 грн. (2 013,78 : 189 727,77х 2 422,40 = 25,71, де 2 013,78 грн. грошова оцінка задоволених позовних вимог, 189 727,77 грн. ціна позову, 2 422,40 грн. понесені позивачем судові витрати).

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" (вул. Василя Стуса, буд. 13, м. Харків, 61064, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/2145/0416від 16.01.2025 в частині застосування до Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" штрафних санкцій у сумі 2 013 (дві тисячі тринадцять) грн. 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 25 (двадцять п`ять) грн. 71 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.