Справа № 120/19033/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 липня 2025 р. Справа № 120/19033/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради (далі виконавчий комітет ВМР, виконавчий комітет, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 20.07.2023 № 1806 «Про демонтаж зблокованих стаціонарних споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської територіальної громади».

В обґрунтування вимог позивач вказує, що в спірному рішенні відповідач посилається на "Порядок демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території міста Вінниці", затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 №800 зі змінами, яким передбачено механізм, підстави, строки і порядок проведення демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - ТС), елементів благоустрою, в тому числі малих архітектурних форм (далі - МАФ), що розташовані на території міста Вінниці з порушенням вимог чинного законодавства України.

Однак, на думку позивача, даний Порядок містить повноваження, які суперечать низці нормативно правових актів, що є підставою для скасування рішення.

Окремо позивач вказує, що об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду.

За таких обставин, будь-які рішення виконавчого комітету «Про демонтаж тимчасових споруд» є таким, що прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 26.01.2024 р. відкрито провадження у справі та визначено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

07.02.2024 р. відповідачем подано відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки статтею 59 (частина перша) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Зміст законодавства засвідчує, що органи місцевого самоврядування, до яких належать й відповідні міські ради, наділені повноваженнями самостійно вирішувати будь-яке питання місцевого значення, віднесене Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами до їх відання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Зі змісту рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 №800, яким затверджено "Порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм, встановлених на території міста Вінниці", вбачається, що це рішення прийнято відповідачем з метою вдосконалення порядку демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Вінниці, здійснення контролю за станом благоустрою території міста Вінниці, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

Отже, відповідач, приймаючи спірне рішення в оскаржуваній позивачем частині, виконував передбачені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» повноваження стосовно здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів й реалізував наявну у міськради виключну компетенцію, визначену пунктом 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що процедура оформлення та анулювання паспортів прив`язки тимчасових споруд знаходиться поза межами повноважень виконавчих комітетів місцевих рад, а спеціальним нормативно-правовим актом такі повноваження покладені на орган з питань містобудування та архітектури.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що виконавчим комітетом міської ради приймалось рішення про анулювання паспорту прив`язки. Натомість, варто звернути увагу суду на те, що термін дії паспорту прив`язки закінчився. Дані обставини жодним чином не залежать від волевиявлення виконавчих органів міської ради.

Одночасно, пунктом 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 р. № 244 передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасових споруд така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Проте окремий порядок проведення такого демонтажу Порядком не встановлений.

Тому, з метою затвердження алгоритму дій виконавчих органів міської ради та її комунальних підприємств виконавчим комітетом міської ради і було прийняте оскаржуване рішення.

Ухвалою від 08.02.2024 р. зупинено дію спірного ріщення в частині оскарження.

Ухвалою від 19.02.2024 р. зупинено провадження до набрання законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/10331/23.

Ухвалою від 03.02.2025 р. поновлено провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької місткої ради від 20.07.2023 р. №1806, постановлено, що розглянувши акт комісії з питань звільнення території Вінницької міської територіальної громади від незаконно встановлених ТС (тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності) та МАФ (малих архітектурних форм) №3 та з метою впорядкування розміщення ТС та МАФ, запобігання їх самовільному розміщенню на території Вінницької міської територіальної громади, з врахуванням положень рішення виконавчого комітету міської ради від 06.04.2017 №800 зі змінами (у новій редакції, затвердженій рішенням виконавчого комітету міської ради від 22.06.2023 № 1582)), Правил благоустрою території Вінницької міської територіальної громади, керуючись «Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 (зі змінами), рішенням міської ради від 26.10.2018 № 1385 «Про добровільне приєднання територіальної громади селища Десна Вінницького району Вінницької області до територіальної громади міста Вінниці», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», ст.ст. 1, 16, 20, 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.1 ст.52, ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради , вирішено:

1. затвердити акти Комісії з питань звільнення території Вінницької міської територіальної громади від незаконно встановлених ТС та МАФ (надалі Комісії), згідно із додатком.

2. Демонтувати зблоковані стаціонарні споруди для провадження підприємницької діяльності (з вивісками «Канцтовари» та «Віденська кава») за адресою: вул. Стрілецька, біля буд. №14 у м. Вінниця:

2.1. рекомендувати гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 виконати демонтаж даних зблокованих стаціонарні споруди для провадження підприємницької діяльності (з вивісками «Канцтовари» та «Віденська кава») та привести земельну ділянку в стан придатний для подальшого використання, з ліквідацією наслідків розміщення, в термін до 01.10.2023. При цьому, звернутися до департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради, щодо отримання довідки про відновлення благоустрою (первинного стану) в повному обсязі.

2.2. У разі невиконання п.2.1., департаменту міського господарства Вінницької міської ради сприяти відключенню даних зблокованих стаціонарних споруд для провадження підприємницької діяльності від електропостачання 01.10.2023.

2.3. У разі невиконання п.2.1., призначити уповноваженою особою на виконання демонтажу комунальне підприємство «Вінницька спеціалізована монтажно-експлуатаційна дільниця з організації дорожнього руху», термін проведення демонтажу до 01.12.2023 (з подальшим відшкодуванням витрат землекористувачем, пов`язаних з проведенням демонтажу, транспортуванням і зберіганням на спеціально відведеному майданчику, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 №800 зі змінами (у новій редакції, затвердженій рішенням виконавчого комітету міської ради від 22.06.2023 № 1582)).

2.4. Призначити відповідальною особою за відновлення благоустрою департамент комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради. Термін виконання І квартал 2024.

3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на в.о. заступника міського голови І. Откидача, заступника міського голови М. Форманюка.

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, регламентує Закон України від 06.09.2005 №2807-IV Про благоустрій населених пунктів (далі Закон №№2807-IV).

У статті 1 даного Закону наведено визначення термінів, які у ньому вживаються, зокрема:

благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту;

утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою;

заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно частини першої статті 5 Закону №№2807-IV управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Частинами першою і другою статті 10 Закону №№2807-IV передбачено до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить:

1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;

2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;

3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:

1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях;

3) організація місць відпочинку для населення;

4) розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами та створення системи управління побутовими відходами;

5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо;

6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою;

7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території;

8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень;

9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою;

11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища;

12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку";

14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 13 Закону №2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території загального користування, у тому числі: майдани, площі, бульвари, проспекти, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; інші території загального користування. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (частина перша статті 14 Закону України Про благоустрій населених пунктів).

Частинами 1, 2, 4 статті 20 Закону №№2807-IV визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Частиною 1 статті 38 Закону України Про благоустрій населених пунктів передбачено, що контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

За правилами пункту 6 частини першої статті 42 Закону №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон №280/97-ВР).

Згідно з положеннями підпункту 7 пункту а частини першої статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Як зазначено вище, згідно ст.10 Закону №2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить низка обов"язків.

Положеннями частин 1, 3 ст. 24 Закону №280/97-ВР визначено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 59 наведеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно ч. 12 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

В контексті наведеного, надаючи оцінку спірному рішенню, суд вказує наступне.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2024 р. у справі №120/10331/23 визнано протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 №800 "Про викладення рішення виконавчого комітету міської ради від 12.06.2014 №1349 Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд в новій редакції".

Разом з тим, приписами частини другої статті 265 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, процесуальним законодавством регламентовано порядок втрати чинності нормативно-правового акту в разі визнання його протиправним, а саме: з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Зважаючи на ці приписи законодавства, нормативно-правовий акт втрачає чинність лише з моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Отже, процесуальне законодавство містить імперативне положення, яким по суті визначено повноваження суду при розгляді справи про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту та яке передбачає, що відповідний нормативно-правовий акт може бути визнаний нечинним відповідним рішенням суду лише з моменту набрання ним законної сили.

Відтак, на дату прийняття спірного наказу рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 №800 "Про викладення рішення виконавчого комітету міської ради від 12.06.2014 №1349 Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд, яке було підставою для прийняття оскажуваного рішення, було чинним.

Окремо суд вказує, що відповідно до пункту 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (Порядок № 244), тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Стаціонарна ТС - споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м. (п. 1.4 Порядку №244).

Пунктами 2.1, 2.2, 2.7 Порядку № 244 передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Пункт 1.4 Порядку №244 визначає, що паспорт прив`язки ТС - це комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1:500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності; пересувна ТС - споруда, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торговельне обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності; стаціонарна ТС - споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв. м.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Відповідно до пунктів 2.20, 2.21 Порядку № 244 встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки ТС. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається.

Згідно з пунктами 2.29, 2.30 Порядку № 244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Суду не надан доказів наявності у позивача дозвільних документів, зокрема, паспорта прив`язки тимчасової споруди.

Суд вказує, що згідно із ст.10 Закону №2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Статтею 12 Закону №2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Частиною першою статті 40 Закону №2807-IV визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон №2807-IV наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів, а в розумінні вказаного Закону дії, пов`язані з демонтажем елементів благоустрою, є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту.

Відповідна позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 р. у справі № 240/26839/23.

Щодо аргументів позивача стосовно того, що знесення об`єкта самочинного будівництва можливо лише за рішенням суду, то суд наголошує наступне.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 , адже позивач розмістив саме ТС .

Згідно п. 2.29 даного Порядку у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Отже, демонтажу підлягають самовільно зведені тимчасові споруди у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду. При цьому, самовільно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом.

Така позиція викладена в постанові ВС від 05.08.2020 р. у справі №826/10330/17.

Суд вказує, що в акті № 3 від 11.07.2023 р. зафіксовано, що споруда розміщена за відсутності паспорта прив`язки та рішення ради щодо передачі в користування/власність земельної ділянк, на якій розміщені ТС. У спірному наказі відображено про те, що ТС встановлено незаконно, отже така є самовільною.

При цьому, позивачу направлено припис щодо самостійного демонтування, що відображено в акті № 3 від 11.07.2023 р. та не спростовується позивачем, однак такий не виконано.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято наказ про демонтаж ТС позивача, а отже такий не підлягає скасуванню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ін НОМЕР_1 )

Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 03084813)

Повний текст рішення сформовано 28.07.25 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна