Справа № 380/10806/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

24 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях та заходах за період з 21.06.2022 по 24.02.2023 до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно участі у діях та заходах, визначених п. 1 Постанови №168, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах, визначених п. 1 Постанови №168, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 03.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у спосіб: подати заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучити: докази, з яких можна встановити дату звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу частини; докази на підтвердження моменту отримання довідок №158 від 03.09.2023 та №51 від 13.02.2025.

На виконання ухвали судді від 03.06.2025 позивач подав заяву, до якої долучив копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 №219. Також позивач повідомив, що своєчасно звернутись до суду із цим позовом не міг, оскільки на той момент брав безпосередню участь у бойових діях. В подальшому вимагав перерахунку додаткової винагороди, збирав копії наказів, довідки, пояснення. І тільки після отримання відповіді №1015 від 07.03.2025, до якої була долучена довідка №51 від13.02.2025, звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 30.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом; ухвалено розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами; постановлено питання строку звернення до суду вирішити після відкриття провадження у справі.

До суду надійшла заява представника відповідача про залишення позову без розгляду, у якій вказує про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні)». Командування військової частини НОМЕР_1 хоче зазначити, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.07.2023 № 219 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та видано йому грошовий атестат № 182 від 31.07.2023, у якому містилася інформація про обсяг і характер виплачених йому сум. Крім того хочемо зазначити, що після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та отримання грошового атестату, ОСОБА_1 звертався до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 29.02.2024 (додаток 2) з питань нарахування та виплати йому додаткової винагороди за період з червня 2022 року по 1 лютого 2023 року. При цьому до заяви ОСОБА_1 від 29.02.2024 було додано витяги з наказів командира та довідку про доходи, про що зазначено у частині заяві «до заяви додаю». Отже, ОСОБА_1 отримав довідку № 158 від 03.09.2023, у якій зазначено розмір виплаченої йому за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 додаткової винагороди, найпізніше 29.02.2024 цього ж дня, коли він її додав до своєї заяви від 29.02.2024. Зважаючи на наведене, просить залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи питання строку звернення до суду у цій справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2024 у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В подальшому, Законом України від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

У постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Зокрема, Судова палата сформулювала позицію, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону №2352-IX, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX).

Крім цього, Судова палата погодилася з висновком суду попередньої інстанції про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Таким чином, до позовних вимог за період з 21.06.2022 по 18.07.2022 строк звернення до суду не поширюється. Щодо позовних вимог за період з 19.07.2022, то до таких слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду, який починає свій відлік з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Спірним в межах цієї справи є нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Із матеріалів справи встановлено, що позивача з 31.07.2023 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

До позову позивачем долучено довідку про доходи від 23.09.2023 №198, з якої видно суми нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди.

Відтак, суд погоджується з відповідачем з приводу того, що саме з цієї довідки позивач повинен був дізнатись про імовірне порушення своїх прав. Втім, до суду із цим позовом звернувся лише 20.05.2025, тобто із пропуском встановленого тримісячного строку звернення до суду. Факту пропуску строку звернення до суду позивач не заперечує.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У поданій заяві про поновлення строку звернення до суду позивач повідомляє, що своєчасно звернутись до суду із цим позовом не міг, оскільки на той момент брав безпосередню участь у бойових діях. В подальшому вимагав перерахунку додаткової винагороди, збирав копії наказів, довідки, пояснення. І тільки після отримання відповіді №1015 від 07.03.2025, до якої була долучена довідка №51 від 13.02.2025, звернувся до суду із цим позовом.

Суд враховує, що у поданих до відповідача заявах позивач, зокрема просив здійснити перерахунок додаткової винагороди, уточнити періоди, коли він не брав участі у бойових діях, пояснити відмінності його служби (виконання завдань та місце дислокації) та ін.

Відтак, з наведеного висновується, що позивач вживав заходи, спрямовані на досудове вирішення спору, а також на отримання документів на підтвердження правильності/ неправильності нарахування спірної додаткової винагороди.

Вказане суд визнає поважною причиною пропуску строку звернення до суду та вважає за можливе поновити такий.

Таким чином, заява позивача про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню.

Разом з тим, беручи до уваги вищезазначений висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до суду та поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, суд вказує про відсутність підстав для задоволення поданої представником відповідача заяви про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, та поновити строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Сидор Н.Т.