Справа № 420/15907/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15907/25

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

21 травня 2025 року ГУ ПФУ в Одеській області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправними та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 09.05.2025 року ВП №77555600 у сумі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області зазначило, що оскаржувана постанова прийнята за повторне невиконання ГУ ДПС в Одеській області рішення у справі №420/36878/24 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Позивач вказує на неточність судового рішення, що не дозволяє його виконати, оскільки ОСОБА_1 поновлений на посаді державного службовця та, відповідно, отримує заробітну плату, а не грошове забезпечення. Отже ГУ ДПС було позбавлено можливості виконати судове рішення.

Більш того, ГУ ДПС в Одеській області оскаржує рішення у справі №420/36878/24 у суді апеляційної інстанції, тому вимоги державного виконавця є передчасними.

Крім того, оскаржувана постанова накладена за повторне невиконання рішення суду. Позивач оскаржив першу постанову виконавця до суду та станом на час звернення з позовною заявою розгляд справи №420/8741/25 триває.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що рішення по справі № 420/36878/24 позивачем повторно не виконано, що на підставі приписів ст. 72 Закону України Про виконавче провадження має наслідком накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року ГУ ДПС в Одеській області відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховані його доводи стосовно неможливості виплати грошового забезпечення особі, яка перебуває на державній службі. Також апелянт зазначив про оскарження в суді апеляційної інстанції, як самого рішення, на підставі якого здійснюється виконавче провадження, так і першої постанови державного виконавця про накладення штрафу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року по справі № 420/36878/24 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС в Одеській області №1259-о Про звільнення ОСОБА_1 від 19.11.2024 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області; визнано протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо не надання відпустки без збереження заробітної плати оформлені листом №40513/6/15-32-11-02-12 від 24.10.2024 року, №41478/6/15-32-11-02-12 від 01.11.2024 року, №42739/6/15-32-11-02-06 від 14.11.2024 року; зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати від 21.10.2024 року (вх. №117607/6 від 22.10.2024р.), від 26.10.2024 року (вх. №120959/6 від 29.10.2024р.), від 05.11.2024 року (вх. №125400/6 від 07.11.2024р.); стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Рішення набрало законної сили 11.04.2025 року.

18.03.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 420/36878/24 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць, яке підлягає негайному виконанню.

24.03.2025 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович виніс постанову про накладення штрафу ВП №77555600, в якій зазначив, що вимоги рішення суду по справі №420/36878/24 Головним управлінням ДПС в Одеській області не виконано без поважних на те причин, а саме: не поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

В означеній постанові вказано, що за невиконання вимог виконавчого документа накласти штраф на боржника Головне управління ДПС в Одеській області у розмірі 5100,00 грн, а також зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області виконати рішення протягом трьох робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

09.05.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову ВП № 77555600 про накладення штрафу на Головне управління ДПС в Одеській області в розмірі 10200,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправною постанову про повторне накладення штрафу, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС в Одеській області рішення Одеського ОАС у справі № 420/36878/24 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць не виконало без поважних причин, тому оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена правомірно.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не було виконане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області протягом трьох робочих днів, як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, як на підставу неможливості виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025року щодо негайного його виконання в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 , позивач посилався на неможливість здійснення виплати грошового забезпечення державному службовцю, який має отримувати заробітну плату.

З даного приводу позивач у межах адміністративного провадження у справі №420/36878/24 звернувся до суду за роз`ясненням судового рішення та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ГУ ДПС про роз`яснення.

Колегія суддів звертає увагу на положення статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якою не передбачено зупинення виконавчих дій у разі звернення учасників виконавчого провадження до суду про роз`яснення судового рішення. З урахуванням того факту, шо в даному випадку виконавче провадження вже відкрито та під час здійснення виконавчих дій державний виконавець керується нормами Закону України «Про виконавче провадження», позивач не міг утримуватись від виконання судового рішення.

Крім того, частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пункт 3 частини першої статті 371 КАС України визначає, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною восьмою статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Суд зауважує на наявному обов`язку роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №825/1281/16.

Зважаючи на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 через оскарження рішення в апеляційному порядку, а також з підстав відсутності у Головного управління ДПС в Одеській області трудової книжки ОСОБА_1 .

Таким чином, вбачається, що Головним управлінням ДПС в Одеській області взагалі не вчинялись будь-які дії щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно оскарження ним постанови від 24.03.2025 року ВП №77555600 про накладення штрафу у сумі 5100 грн, оскільки судове оскарження постанови державного виконавця не зупиняє обов`язок для боржника виконати рішення суду, а державного виконавця здійснювати контроль у встановлений законом спосіб, зокрема, шляхом накладення штрафу на боржника.

Більш того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року, у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович, Астрєйко Володимир Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови, зупинення дії постанови відмовлено повністю.

Окремо позивач посилався на порушення порядку направлення виконавчих документів, як самостійну підставу для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII передбачено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції із відтиску печатки Укрпошти наявній на конверті, оскаржувану постанову прийнято у відділенні поштового зв`язку 13.05.2025 року. В свою чергу, позивач вважає, що постанова про накладання штрафу від 09.05.2025 року згідно з вимогами ч.1 ст. 28 Закону №1404-VIII мала бути відправлена не пізніше 12.05.2025 року (наступного робочого дня).

Таким чином доводи позивача про порушення строку направлення оскаржуваної постанови підтверджені під час розгляду даної справи, однак несвоєчасне направлення вказаної постанови не звільняє Головне управління ДПС в Одеській області від відповідальності за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

У контексті наведеного принагідно зауважити, що відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Враховуючи ненадання позивачем доказів неможливості виконати рішення суду по справі № 420/36878/24, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанови відповідача про накладення на ГУ ДПС в Одеській області штрафу за повторне невиконання судового рішення.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з приписами ч.4 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених, зокрема ст.287 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко