Справа № 520/16389/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року Справа № 520/16389/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А. М.,

представника позивача Іващенко Н. А.,

представника відповідача Андрійчука Г. І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Харкові у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2025/000027/2 від 21.01.2025; - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивачем надано всі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості товару. Позивач зазначає, що запити митного органу не містили обґрунтування сумнівів у достовірності поданих документів. Додаткові документи та пояснення, надані після рішення про коригування митний орган проігнорував. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що під час контролю митної вартості в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР) спрацювали ризики, які вказували на можливе заниження митної вартості. Митний орган виявив розбіжності в документах, зокрема щодо транспортних витрат, та вважає, що позивач не надав достатніх доказів для підтвердження заявленої митної вартості. Вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості обґрунтованим та законним. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, 10.01.2023 між позивачем та ROLLYX spoleиnost s ruиenнm omezenэm..., Lustenice, Czech Republic укладено контракт № 23-Rollyx (далі контракт) /а.с. 94-97/.

Умовами п. 1.1. контракту, в якому позивач є покупцем, а продавцем компанія ROLLYX s.r.o., Чехія, визначено: продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: меблеві ролики, ролики для стільців.

Відповідно до умов контракту, продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FCA Люстенице, за адресою вул. Зелена, 422. Умови поставки конкретної партії товару вказуються у відповідному інвойсі та специфікації.

Відповідно до п.5.2. контракту оплата товару повинна здійснюватися покупцем на підставі інвойсів протягом 95 днів з моменту поставки товару покупцю.

21.01.2025 приватним акціонерним товариством «Новий Стиль» на територію України ввезений товар, придбаний на підставі контракту: конструкційні частини меблів - коліщата для меблів та арматура кріплення для меблів, країна виробництва: Чехія.

Інвойсом № 2250028 від 15.01.2025 визначені асортимент, умови постачання товару та ціна товару, яка становить 16424,45 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять чотири євро, 45 євроцентів) євро.

Товар був ввезений окремою партією, для митного оформлення позивачем 21.01.2025 складена окрема митна декларація 25UA96U8, з визначенням митної вартості товару за ціною договору (контракту) у відповідності до вимог Митного кодексу України, надалі МК України.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

На підтвердження митної вартості товару позивачем подані документи: - контракт N 23-Rollyx від 10.01.2023; - комерційний інвойс № 2250028 від 15.01.2025 (з перекладом); - договір на транспортно - експедиторські послуги № 240451 від 29.02.2024; - рахунок на оплату транспортно - експедиторських послуг № 19 від 17.01.2025; - довідка про вартість перевезення б/н 17.01.2025; - калькуляція транспортних витрат б/н від 17.01.2025; - копія експортної декларації країни відправлення № 25CZ61000004PCEVB7 (з перекладом); - пакувальний лист; - прайс виробника від 17.04.2023.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

Суд відмічає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Під час контролю митної вартості Харківська митниця направила до позивача електронне повідомлення № 27421 від 21.01.2025, зазначивши про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Відтак, відповідачем направлено позивачу повідомлення щодо митної декларації. Запропоновано надати додаткові документи з питань викладених у повідомленні.

Частиною 1 та 2 ст. 57 Митного Кодексу України (надалі МК України) передбачено, що при визначенні митної вартості товару основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Позивач надав до митного органу лист № 21/01/2025-1ф від 21.01.2025 з інформацією та поясненнями та наданням обов`язкових та додаткових документів, визначених МК України.

Попри те, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості № UA807000/2025/000027/2 від 21.01.2025.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки митний орган не обґрунтував свої сумніви щодо заявленої митної вартості, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

У рішенні митний орган посилається на норми статей та зазначає, що не надано додаткових документів. Тобто не можливо пересвідчитися, що товар є справді ідентичним чи аналогічним, які ж умови поставки такого товару тощо.

Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. ст.: 54, 55, 57, 58,59,60,62,63. Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам. наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним/подібним товаром по даному підприємству;

- згідно інвойсу № 2250028 умовами поставки визначено FCA CZ Lustenice, згідно CMR №160190 умовами поставки зазначено Garvolin Poland відсутній будь-який документ, що підтверджує перевезення товару між цими містами (відстань 635 км), таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МКУ;

- згідно тлумачення Інкотермс 2020 умови поставки FCA означають, що продавець товару виконав свої зобов`язання щодо поставки, виконавши митне очищення для експорту та передавши його перевізнику у названому покупцем місці. Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо поставка здійснюється в іншому місці, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе;

- ціна FCA означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару , а також експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартість доставки до основного перевізника в місці, вказаному покупцем та навантаження товару в транспортний засіб, без вартості доставки (фрахту) до покупця. В наданих транспортних документах відсутня інформація щодо навантажувально розвантажувальних робіт;

- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг;

- в прайс-листі від 17.04.2024 відсутні артикули BA50GM8X12, 50G M8X12, що зазначені в комерційному інвойсі;

- наданий до митного оформлення прайс-лист від 17.04.2024 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо АТ "Новий стиль" та не відображає "дійсну вартість" у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців;

- відсутня калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»;

- не надання декларантом інформації на ідентичні товари;

- не надання декларантом інформації щодо угод на подібні товари;

- не надання декларантом інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані;

- відсутні дані, щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України

- відсутні дані про витрати понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;

- не наданні декларантом інформації та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів, витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Тобто зауваження, що зазначені у графі 33 рішення коригування митної вартості товарів UA807000/2025/000027/2 від 21.01.2025 відносились до додаткових документів.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за ідентичним/подібним товаром по даному підприємству.

Частинами 1 - 4 статті 60 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Тобто, сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Так, згідно ч.1,2,3 ст.57 МК України, зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, с перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.60 МК України передбачений метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У відповідності до ст.64 МК України передбачений резервний метод.

Однак, митний орган спочатку вказує на метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів «... Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказує, що різень митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим, ніж заявлений...», а далі здійснює корегувальний розрахунок за резервним методом «...Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ...».

Таким чином, митним органом ухвалено рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, оскільки відповідач повинен був застосувати для підрахунку ціни товару метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а не резервний метод.

Згідно рішення про коригування заявленої митної вартості товарів вартість товару визначалась за резервним методом на підставі митних декларацій від 19.11.2024 та від 18.12.2024, які наведені у рішенні про корегування заявленої митної вартості товарів /а.с.с 112/. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст.64 МК України.

Суд відмічає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року (справа №804/1755/17), від 15.10.2024 (справа № 520/6058/24).

Суд повторно відмічає, що резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.

Попри те, рішення про коригування митної вартості товару не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаному рішенні не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Суд зазначає, що різниця у вартості товарів за різними поставками не є підставою для коригування, оскільки торговельні відносини базуються на свободі договору (постанова ВС від 27 лютого 2025 року у справі № 300/784/24). Спрацювання профілю ризиків АСАУР має інформаційний характер і не є достатньою підставою для відмови у застосуванні першого методу (ст. 58 МК України).

Суд критично оцінює застосування митницею ціни - 5,02 дол.США/кг (4,87 Євро/кг) за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

Тому, на думку суду, застосування митним органом резервного методу у рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів не відповідає положенню ст.38, 39, 64 МК України.

Щодо інвойсу № 2250028, який містить у матеріалах справи, суд відмічає, що умовами поставки визначено FCA CZ Lustenice, згідно CMR №160190, умовами поставки зазначено Garvolin Poland.

Для підтвердження перевезення товару між цими містами та взагалі за всім маршрутом поставки надали додаткові документи, а саме:

- довідку про транспортні витрати (уточнення) від 17.01.2025, відповідно до якої організація міжнародного перевезення з Zelena 422, Lustenice 29442, Czech Republic (фірма Rollyx s.r.o) до ul. Adama Mickiewicza 12, 08400 Garwolin, Poland (фірма HORIZON SP. Z O.O.) здійснювалася на підставі;

- ЦМР № б/н від 15.01.2025 ЦМР № б/н від 15.01.2025;

- звіт експедитора про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.01.2025;

- акт наданих послуг експедитором № 19 від 22.01.2025.

Щодо відсутності інформація відносно навантажувально-розвантажувальних робіт, позивач зазначає, що надав митному органу довідку про вартість перевезення від 17.01.2025 № б/н, для розмитнення товару 21.01.2025 та в якій зазначено, що навантажувальні розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення.

Щодо відсутності банківського та платіжного документу, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, позивачем додатково надано платіжні інструкції про сплату транспортно-експедиційних послуг № 135 від 19.02.2025.

Щодо в прайс-листі від 17.04.2024 відсутні артикули BA50GM8X12, 50G M8X12, що зазначені в комерційному інвойсі. Позивач додатково надав прайс-лист виробника від 01.01.2025 з зазначенням цих позицій.

Відомості, зазначені у прайс-листі компанії-виробника жодним чином не можуть вплинути на складові вартості товарів, що постачаються на територію України. Також законодавством не встановлено такої обов`язкової умови для прайс-листа. Прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, який не може зважаться первинним документом. Прайс-лист не є обов`язковим документом, який обов`язково має надаватися декларантом до митного органу, та такий прайс-лист був наданий декларантом до митного органу лише з метою додаткового інформаційного обґрунтування при поданні митної декларації.

Положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено перелік обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутні такі документи як прайс-лист.

При цьому, до переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.

Прайс-лист (прейскурант) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист е документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Вказаний документ не є обов`язковими документами для підтвердження заявленої митної вартості товару, а отже особливості його оформлення, на які посилається відповідач, не свідчать про недостовірність заявлених декларантом відомостей, у зв`язку з чим наявність, відсутність чи будь-які недоліки такого документу, як прайс лист, не можуть бути покладені в основу прийняття рішення про коригування митної вартості.

Аналогічні висновки щодо оцінки прайс-листа, як документа, який підтверджує митну вартість товарів, сформовано Верховним Судом у постанові від 28.02.2024 № 815/1460/18.

Щодо відсутності калькуляції транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 N?599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Калькуляція транспортних витрат б/н від 17.01.2025 була надана позивачем для розмитнення товару 21.01.2025, а також довідка про вартість перевезення б/н 17.01.2025.

Щодо відсутності даних про витрати понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування відповідно до контракту № 23-Rollyx від 10.01.2023, страхування товару не передбачено. Відповідно до наданої відповідачу довідки про транспортні витрати, вартість на навантаження, вивантаження, транспортування включена у вартість перевезення.

Щодо спрацювання профілю ризику АСУР, як зазначає відповідач, це є підставою для більш ретельного опрацювання тих документів, які подані до митного оформлення. Ці ризики не можуть бути самостійною причиною направлення запиту на подання додаткових документів.

Спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.

Згідно з правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 04 квітня 2018 року справа № 826/27058/15 (К/9901/35148/18), наявність у митного органу саме обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

З огляду на викладене спрацювання системи АСАУР не є підставою для надання запиту додаткових документів, як про це зазначає відповідач.

Щодо не надання декларантом інформації та документів, які мали вплив на процес формування ціни товару - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів, витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, суд зазначає таке.

Витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України включені у вартість перевезення, про що була надана інформація в довідці про транспортні витрати. Інша запитувана відповідачем інформація, постачальником позивачу не надавалась.

Також, позивач надав звіт про оцінку майна № 20/03/2024/01 від 20.03.2024 від незалежної експертної організації Регіонального торгівельно-виробничого підприємства «Гранід», відповідно до якого підтверджено митну вартість товару, яка була визначена первинно декларантом та копії наступних документів:

- копію звіту про оцінку майна № 20/03/2024/01 від 20.03.2024;

- копію довідки про транспортні витрати (уточнення) від 17.01.2025;

- копію ЦМР № б/н від 15.01.2025;

- копію звіту експедитора про надання транспортно-експедиційних послуг від

22.01.2025;

- копію акту наданих послуг експедитором № 19 від 22.01.2025;

- копію прайс-листа від 01.01.2025;

- копію платіжних інструкцій про оплату транспортно експедиторських послуг;

- копію додаткової угоди до договору № 240451 від 29.02.2024.

На лист позивача № 10.04.2025/4 від 10.04.2025, Харківська митниця надала відповідь від 17.04.2025, в якій відповіла, що подані документи не спростовують, щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення про коригування митної вартості № UA807000/2025/000027/2 від 21.01.2025.

22.04.2025 позивачем здійснило оплату товару за інвойсом № 2250028 від 15.01.2025 в сумі 16424,45 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять чотири євро, 45 євроцентів) євро, яку і було заявлено в МД 25UA96U8 від 21.01.2025 при визначенні митної вартості товару за першим методом (платіжна інструкція №105 від 22.04.2025).

Позивач здійснив розрахунок із перевізником за надані послуги перевезення, відповідно до рахунку на оплату транспортних послуг рахунку на оплату № 19 від 17.01.2025 в повному обсязі, що підтверджено платіжними документами. Також, із перевізником підписаний акт надання транспортних послуги № 19 від 22.01.2025.

Відповідно до звіту про оцінку майна № 20/03/2024/01 від 20.03.2024 та звіту про оцінку майна № 17/04/2025/01 від 17.04.2025 від незалежної експертної організації Регіонального торгівельно-виробничого підприємства «Гранід» у формі ТОВ, ринкова вартість товару повністю збігається з вартістю поставленого нами товару, заявлену за основним методом, та спростовує ствердження Харківської митниці про заниження нами вартості товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган має право вимагати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих відомостей. Практика Верховного Суду (постанова від 04.04.2018 у справі № 826/27058/15) вимагає від митного органу чітко вказати причини, чому подані документи є недостатніми. У цьому випадку запити № 27421 від 21.01.2025 не містили конкретного обґрунтування сумнівів, що є порушенням законодавства.

Позивач надав усі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, а також додаткові пояснення у відповідь на запити митного органу (лист № 21/01/2025-1ф від 21.01.2025 та лист № 10.04.2025/4 від 10.04.2025). Ці документи в сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом ціною договору.

Митний орган не довів наявність розбіжностей чи ознак підробки в поданих документах. Позивач додатково надав звіт про оцінку майна від незалежної експертної організації (№ 20/03/2024/01 від 20.03.2024), який підтверджує заявлену митну вартість.

Відповідно до ст. 57 МК України, перехід до другорядних методів визначення митної вартості, зокрема резервного (ст. 64 МК України), можливий лише за умови неможливості застосування основного методу. Митний орган не обґрунтував таку неможливість, порушивши порядок послідовності застосування методів.

Враховуючи наведе вище, суд критично оцінює доводи відповідача з цих питань, які стали підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Верховним Судом в постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначено, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи). Верховний Суд підтвердив, що вимога про надання заявки є безпідставною.

Враховуючи наведене вище, провівши аналіз поданих доказів, як окремо кожен так і в їх сукупності, суд прийшов переконання про те, що жодних розбіжностей, наявності ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари не встановлено, адже усі дії щодо ціни підтверджено як самим контрактом, так і додатками до контракту, інвойсами, договорами. Дії сторін з цього питання були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та таке відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що оспорюване рішення відповідача про коригування митної вартості слід визнати протиправним, у зв`язку із чим таке підлягає скасуванню.

Інші доводи, які наведені сторонами у заявах по суті, суд ураховує при аналізу доказів як окремо кожен, так і сукупності між собою, однак такі не вплинули на висновки суду при вирішенні цього публічно-правового спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.01.2025 № UA807000/2025/000027/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач приватне акціонерне товариство "Новий Стиль", місцезнаходження місто Харків, шосе Григорівське, будинок №88, ;

відповідач Харківська митниця, місцезнаходження місто Харків, вулиця Миколаївська, будинок № 16-Б, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.07.2025.

Суддя М. І. Садова