Справа № 380/8171/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 рокусправа № 380/8171/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМ-ЕКСПОРТ" до Львівської митниці про скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ - ЕКСПОРТ» (вул. Кирилівська,буд. 102, м. Київ, 04080; ) до Львівської митниці (вул. Костюки Т, буд. 1, м. Львів,79000; ) з вимогами:

Визнати протиправним та скасувати:

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023;

- Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларант позивача з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронні митні декларації у період з 11.10.2023 по 20.11.2023. Митну вартість товару визначив за основним методом, надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару, таку визначив за іншим методом, аніж заявлено декларантом. Вважає, що надані документи підтверджують заявлену вартість ввезеного товару, документи не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, позивачем надано і визначено митну вартість за основним методом. Вважає, що сумніви відповідача щодо розбіжностей у платіжних документах, в умовах поставки товару, у інвойсах не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

07.05.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання поданих позивачем декларацій було встановлено тотожні порушення:

- Згідно з пунктом 1.1. договору №DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023 Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар в асортименті, кількості, з характеристиками та за цінами визначеними Сторонами в погоджених замовленнях. Такі замовлення до митного оформлення не подавалась;

- Згідно з пунктом 3.1. договору №DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023, якщо інше не встановлено Сторонами в узгодженому замовленні, оплата товару по замовленню здійснюється протягом 30 календарних днів з дати здійснення поставки Постачальником відповідної партії товару та отримання Покупцем відповідного інвойсу (рахунку-фактури). Відповідно до поданого рахунку-фактури №FS-EXP 000612/23 від 03.11.2023 умови оплати 100% протягом 50 днів після видачі CMR. Тобто, наявні розбіжності в умовах оплати, які не підтверджені передбаченими контрактом документами (узгоджені замовлення до митного оформлення не подавалась);

- Відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у г 22 та 23 CMR зазначається підпис і штамп відправника та перевізника. У CMR №б/н від 10.11.2023 у г 22 відсутні печатки та підписи відправника;

- Відповідно до інформації, зазначеної у графі 15 митної декларації, країною відправлення товару є Китай. Однак, транспортні (перевізні) документи по всьому маршруту слідування не надано. Відповідно до інформації, що міститься у митній декларації Республіки Польща №23PL322080NS69RTB0 від 09.11.2023 був наявний коносамент №231307372, який до митного оформлення не надано;

- До митного оформлення надано митну декларацію Республіки Польща №23PL322080NS69RTB0 від 09.11.2023 оформлену в митному режимі транзит. Митну декларацію країни відправлення до митного оформлення не надано.

Документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності, та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

07.05.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у зв`язку з необхідністю повного та всебічного з`ясування обставин у справ.

У частині 6 статті 262 КАС України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статею 263 вказаного Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що у клопотаннях представника відповідач не зазначено конкретних обставин у справі, для з`ясування яких необхідно перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Крім цього, представник відповідача не обґрунтував неможливість повного та всебічного встановлення усіх обставин без проведення судового засідання з викликом сторін.

Суд звертає увагу на те, що представник відповідача вправі викласти свої міркування та аргументи у процесуальних заявах по суті справи.

У зв`язку з викладеним, суд вважає зазначене клопотання представника відповідача безпідставним та необґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити повністю.

Оскільки у задоволенні клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено повністю, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Товари, митна вартість яких була збільшена оскарженими рішеннями, ввозилися (імпортувалися) Позивачем на митну територію України відповідно до умов Контракту №DМ-1ІМ-230508/1 від 08.05.2023 на поставку товарів, укладеного між ТОВ "ДМ- ЕКСПОРТ" та "China Tools Export sp. z 0.0." (Республіка Польща), Додаткової угоди № 1 від 10.10.2023 та інвойсів № FS-EXP-000396/23 від 28.09.2023, № FS-EXP-000444/23 від 03.10.2023, № FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, № FS-EXP-000406/23 від 04.10.2023, № F-ЕХР-000407/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, № FS-EXP- 000469/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, № FS-EХР-000615/23 від 03.11.2023, № FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023.

Товари, митна вартість яких була збільшена оскарженими рішеннями, відносяться до коду УКТЗЕД "електрогенераторні установки з поршневим двигуном з іскровим запалюванням: потужністю не більш як 7,5 кВ-А".

Товари, митна вартість яких була збільшена оскарженими рішеннями, вироблені під торговельною маркою "DNIPRO-M" та виробником "TAIZHOU SAGA IMPORT & EXPORT CO.,LTD" (КНР).

Звітами про незалежну оцінку товару №131 від 05.10.2023 та №149 від 08.11.2023 визначено, що на дату оцінки розрахована ринкова вартість одиниці товару (ціна) бензинових генераторів згідно інвойсів № FS-EXP-000396/23 від 28.09.2023, № FS-EXР- 000444/23 від 03.10.2023, № FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, № FS-EХР-000406/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000407/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, № Р-ЕХР-000469/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, № FS-EXP- 000615/23 від 03.11.2023, № FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023 до Контракту № DM-11M- 230508/1 від 08.05.2023 на поставку товарів, умови поставки якого СРТ ТЕРНОПІЛЬ, Україна (INCOTERMS 2010) з високою ступенем відповідності поточній кон`юнктурі ринку та 3 ПДВ 0% склала: Бензиновий генератор ТМ DNIPRO M GX-25 161,76 дол. США, Бензиновий генератор ТМ DNIPRO M GX-30 210,15 дол. США, Бензиновий генератор ТМ DNIPRO M GX-30 - 232,24 дол. США, Бензиновий генератор ТM DNIPRO M GX-50 Е- 454,92 дол. США, Бензиновий генератор TM DNIPRO M GX-70 558,33 дол. США.

Відповідно до умов Контракту № DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023 на поставку товарів, укладеного між ТОВ "ДМ-ЕКСПОРТ" та "China Tools Export sp. z 0.0." (Республіка Польща), Додаткової угоди № 1 від 10.10.2023 та інвойсів № FS-EXP-000396/23 від 28.09.2023, № F-ЕХР-000444/23 від 03.10.2023, № FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, № FS-EXP- 000406/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000407/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000469/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, № F-ЕХР-000615/23 від 03.11.2023, № FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023, позивачем подано до митного оформлення:

митну декларацію № 23UA94U4 від 09.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000101 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023;

- митну декларацію № 23UA80U8 від 12.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000103 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023;

митну декларацію № 23UA98U5 від 12.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UА209110/2023/000104 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000281/2 від 13.10.2023;

митну декларацію № 23UA52U3 від 16.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000105 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000283/2 від 16.10.2023;

митну декларацію № 23UA87U2 від 16.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000107 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000285/2 від 16.10.2023;

митну декларацію № 23UA95U9 від 17.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000110 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023;

митну декларацію № 23UA43U5 від 17.10.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UА209110/2023/000111 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000289/2 від 17.10.2023;

митну декларацію № 23UA22U4 від 21.11.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UА209110/2023/000144 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/000316/2 від 20.11.2023;

митну декларацію № 23UA57U6 від 20.11.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000146 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000317/2 від 20.11.2023;

митну декларацію № 23UA63U4 від 20.11.2023, за якою Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації, про що Відповідачем оформлено Картку відмови № UA209110/2023/000145 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000318/2 від 20.11.2023.

Позивачем з урахуванням змісту оскаржуваних рішень подано нові митні декларації: № 23UA37U9 від 11.10.2023, № 23UA98U2 від 13.10.2023, №23UA23U9 від 13.10.2023, № 23UA1906 від 17.10.2023, №23UA2207 від 17.10.2023, № 23UA6205 від 18.10.2023, №23UA58U5 від 18.10.2023, № 23UA22U4 від 21.11.2023, №23UA2501 від 21.11.2023, № 23UA2402 від 21.11.2023, які були прийняті Відповідачем, і за якими було проведено митне оформлення товарів з урахуванням оскаржених рішень щодо коригування (збільшення) митної вартості товарів.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містить норми відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд зауважує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі №809/857/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд виходить з наступного.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього кодексу;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, які свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Поряд з цим єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу разом з митними деклараціями документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме:

- контракт № DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023 з додатковою угодою №1 від 10.10.2023;

- інвойси :FS-EXP-000396/23 від 28.09.2023, FS-EXP-000444/23 від 03.10.2023, FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, FS-EXP-000406/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000407/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000469/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, FS-EXP-000615/23 від 03.11.2023,FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023;

- пакувальні листи: FS-EXP- 000396/23 від 28.09.2023, FS-EXP-000444/23 від 03.10.2023, FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, FS-EXP-000406/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000407/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000469/23 від 04.10.2023, FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, FS-EXP-000615/23 від 03.11.2023,FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023;

- міжнародні товарно - транспортні накладні (CMR) від: 04.10.2023, 08.10.2023, 09.10.2023, 12.10.2023, 10.11.2023, 11.10.2023, 09.11.2023;

- митні декларації країни походження;

- звіти про незалежну оцінку товару №131 від 05.10.2023, №149 від 08.11.2023;

- лист ТОВ "ДМ-Експорт" від 02.10.2023.

З наведеного суд висновує, що при митному оформленні товару позивач надав митному органу наявні у нього документи, що визначені частиною 2 статті 53 МК України, та перелічені судом вище.

Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що митна вартість товару не може бути визнана з тієї причини, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та навів відповідні аргументи, що спонукали його дійти такого висновку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Стосовно твердження відповідача у спірних рішеннях № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, № UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023, відповідно до яких: згідно з пунктом 1.1. договору №DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023 Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар в асортименті, кількості, з характеристиками та за цінами визначеними Сторонами в погоджених замовленнях. Такі замовлення до митного оформлення не подавалась, суд зазначає наступне.

Суд критично оцінює доводи відповідача, відповідно до яких, ненадання декларантом заявки, не дає можливості здійснити митному органу контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає заявки. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, замовлення/заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Замовлення/заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.

Стосовно твердження відповідача у спірних рішеннях № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, № UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023, відповідно до яких: згідно з пунктом 3.1. договору №DM-1IM-230508/1 від 08.05.2023, якщо інше не встановлено Сторонами в узгодженому замовленні, оплата товару по замовленню здійснюється протягом 30 календарних днів з дати здійснення поставки Постачальником відповідної партії товару та отримання Покупцем відповідного інвойсу (рахунку-фактури). Відповідно до поданих рахунків-фактур, умови оплати 100% протягом 50 днів після видачі CMR. Тобто, наявні розбіжності в умовах оплати, які не підтверджені передбаченими контрактом документами (узгоджені замовлення до митного оформлення не подавалась), суд зазначає наступне.

Суд висновує про те, що нездійснення передоплати може свідчити про невиконання продавцем умов контракту, в частині розрахунків між сторонами, проте не може свідчити про заниження митної вартості.

Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.

Також Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17 зазначив, що ненадання банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів, які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

У постанові від 11.06.2019 по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.

В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17.

Стосовно твердження відповідача у спірних рішеннях № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, № UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023, відповідно до яких: відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 та 23 CMR зазначається підпис і штамп відправника та перевізника. У CMR, наданих позивачем до митного контролю, у гр. 22 відсутні печатки та підписи відправника, суд зазначає наступне.

Частина друга статті 7 МК України передбачає, що митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2479-ХІІ Україна приєдналась до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року.

Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад, методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках, представлених на підтвердження декларації на товари.

На дотримання зазначених рекомендацій звертає увагу Європейська економічна комісія ООН (рекомендації СЕК ООН 1982 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року №6 «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі»).

Рекомендацією СЕК ООН 2001 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах).

У постанові від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Системний аналіз змісту статей 5, 13 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) дає підстави для висновку про те, що одержувач (Позивач) не бере участі в оформленні оригіналів вантажної накладної та не може нести відповідальність за недоліки її заповнення, а має можливість отримати відповідний примірник вантажної (автотранспортної) накладної (CMR) тільки від перевізника в момент доставки товару в місце призначення.

Недоліки оформлення вантажної (автотранспортної) накладної (CMR) не впливають на її чинність, а Позивач не несе жодних витрат на доставку (перевезення) товарів в місце їх призначення.

Крім того, формою міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) взагалі не передбачені графи для вказання ціни чи вартості товарів, графи для вказання числових значень митної вартості товарів та/або її складових.

Натомість, у поданих позивачем міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) вказані номери інвойсів, номери контейнерів та номери автомобілів перевізників. При проведенні митного оформлення та огляду товарів відповідачем не зафіксовано, що у зазначених контейнерах на вказаних автомобілях перевозилися інші товари, аніж ті, що вказані позивачем у митних деклараціях.

Так, відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) (дата приєднання України: 01.08.2006 (із застереженням)) договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Частиною 1 статті 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) передбачено, що вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником.

Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Одночасно частиною 1 статті 7 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) обумовлено, що відправник несе відповідальність за всі витрати, шкоду і збитки, заподіяні перевізнику внаслідок неточності або недостатності: a) даних, зазначених у підпунктах b), d), e), f), g), h) та j) пункту 1 статті 6; b) даних, зазначених у пункті 2 статті 6; c) будь яких інших даних чи інструкцій, що надаються ним для складання вантажної накладної або для включення в неї таких даних.

Згідно з частиною 1 статті 13 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) після прибуття вантажу на місце, передбачене для його доставки, одержувач має право вимагати від перевізника передачі йому другого примірника вантажної накладної і вантажу в обмін на розписку.

В постанові від 18.07.2022 у справі № 815/3805/16 Верховний Суд зазначив, що наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відтак, відповідачем не вказав, які саме складові митної вартості є непідтвердженими міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) та на підставі чого на думку Відповідача митна вартість товарів (ціна, вартість товарів, її складові) мають підтверджуватися саме міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), особливо у випадку, коли Позивач не несе жодних витрат на доставку (перевезення) товарів в місце призначення.

Стосовно твердження відповідача у спірних рішеннях № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, № UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023, відповідно до яких: відповідно до інформації, зазначеної у графі 15 митної декларації, країною відправлення товару є Китай. Однак, транспортні (перевізні) документи по всьому маршруту слідування не надано. Відповідно до інформації, що міститься у митних деклараціях Республіки Польща, були наявні коносаменти, які до митного оформлення не надано. До митного оформлення надано митні декларації Республіки Польща оформлені в митному режимі транзит. Митні декларації країни відправлення до митного оформлення не надано, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що в інвойсах № FS-EXP-000396/23 від 28.09.2023, № FS-EXР-000444/23 від 03.10.2023, № FS-EXP-000412/23 від 03.10.2023, № FS-EХР-000406/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000407/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000471/23 від 04.10.2023, № Р-ЕХР-000469/23 від 04.10.2023, № FS-EXP-000612/23 від 03.11.2023, № FS-EXP- 000615/23 від 03.11.2023, № FS-EXP-000613/23 від 03.11.2023 встановлено, що умова поставки - СРТ ТЕРНОПІЛЬ, Україна.

Згідно з Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року, термін СРТ означає Фрахт/перевезення оплачені до (назва місця призначення) і застосовується до будь-якого виду транспорту (пункти 5, 17 Правил).

Термін фрахт/перевезення оплачено до ... означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб (пункт Б.10. Правил).

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Китай є країною походження товару. Натомість, у спірних правовідносинах товар постачався із Польщі.

До митного оформлення надано митні декларації Республіки Польща, оформлені в митному режимі транзит. Зазначені обставини, на переконання суду, у повній мірі дають можливість встановити країну відправлення товару.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо подання декларації, оформленої в митному режимі транзит до митного оформлення, з огляду на таке.

Позивач не має жодного відношення до того, у якому режимі відповідно до митного законодавства Республіки Польща постачальник Позивача China Tools Export sp. z o.o. здійснював переміщення товарів через кордон Республіки Польща.

Позивач не відповідає за складання митних декларацій країни відправлення його контрагентом і не приймає участі у їх складенні.

Тим більше, що вказаний документ не є обов`язковим, і відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України за наявності визначених законом підстав (наявність обґрунтованого сумніву) може додатково подаватися декларантом лише у випадку його наявності.

Отже, Позивач виконав п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України, надавши відповідачу копії митних декларацій країни відправлення, за правильність складання яких відповідає постачальник Позивача China Tools Export sp. z o.o., а не позивач.

Вимога відповідача подати до митного оформлення митні декларації країни відправлення, оформлені саме в митному режимі експорт не ґрунтується на чинному законодавстві.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, подані декларантом документи підтверджують заявлену митну вартість товару, а твердження відповідача що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці не відповідають встановленим обставинами.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу коносаменти.

Крім того, відповідач не вказав, які саме складові митної вартості є непідтвердженими у зв`язку з відсутністю транспортних (перевізних) документів, до якого Позивач не має жодного відношення та не несе жодних витрат на доставку (перевезення) товарів в місце призначення.

З урахуванням встановлених обставин, суд зазначає, що зауваження відповідача до пред`явлених позивачем для митного декларування документів жодним чином не є доказами неможливості визнання задекларованої митної вартості та не можуть бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки саме по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Вказані розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з урахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 Митного кодексу України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав для витребування додаткових документів та прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 13.10.2021 року у справі № 804/15600/15, від 14.04.2021 року у справі № 820/4849/16, від 21.04.2021 року у справі № 809/1838/15.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні ввезення товару на митну територію України, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДМ-ЕКСПОРТ" для підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару не може вважатися обґрунтованими та правомірними.

Наведене свідчить про необґрунтованість прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, №UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, №UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, №UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, №UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023, а відтак про наявність підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ - ЕКСПОРТ» (вул. Кирилівська,буд. 102, м. Київ, 04080; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; ) про визнання протиправним та скасування рішеннь - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000276/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/000280/2 від 13.10.2023, № UA209000/2023/000281/2 від 13.10.2023, №UA209000/2023/000283/2 від 16.10.2023, № UA209000/2023/000285/2 від 16.10.2023, №UA209000/2023/000288/2 від 17.10.2023, № UA209000/2023/000289/2 від 17.10.2023, №UA209000/2023/000316/2 від 20.11.2023, № UA209000/2023/000317/2 від 20.11.2023, №UA209000/2023/000318/2 від 20.11.2023.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ - ЕКСПОРТ» судовий збір в сумі 16061,28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна