Справа № 345/2957/25
Суддя: Кулаєць Б. О.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2957/25
Провадження № 2-а/345/65/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить поновити йому процесуальний строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Скасувати постанову №1/1/1484 від 04.03.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210/1 КУпАП закрити в зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свою заяву позивач мотивував тим, що 09.06.2025 він дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі - відповідач) склав відносно нього постанову від 04 березня 2025 року (надалі - постанова) № 152, бо не зміг здійснити розрахунок на касі у магазині, оскільки його картки Приватбанку та Райфайзен банку були заблоковані виконавчою службою у зв?язку з несплатою штрафу на підставі постанови у розмірі 17000 грн., який вже подвоївся, і становить 34000 грн. А тому вважає, що термін звернення до суду з приводу оскарження даної постанови пропущений з поважних причин. На підставі зазначеної постанови, винесеної 04 березня 2025 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за нібито вчинене порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУПАП. У постанові зазначено, що йому було направлено поштовим зв?язком повістку № 13522305 про явку ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.12.2024. Предметом доказування у цій справі є наявність чи відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПАП. Звертає увагу суду, що у постанові чітко не вказано назви законодавчих актів та які саме норми цих актів він порушив. Окрім того, він не отримував повістки і у нього не було умислу її ігнорувати. У випадку отримання повістки № 1352305 про явку, про яку зазначено у постанові № 1/1/1484 від 04.03.2025 та яку йому нібито надіслано 31.05.2025, в обов?язковому порядку виконав би її вимоги. Отже, відсутність вини (у формі умислу чи необережності) у порушенні вимог законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вказує на відсутність одного із обов?язкових елементів складу адміністративного правопорушення - суб?єктивної сторони. На протиправність постанови № 111/1484 від 04.03.2025 також вказує відсутність доказів надіслання повістки № 1352305, які би надали можливість відстежити рух поштового відправлення до місця його проживання. Також з моменту надсилання повістки з вимогою з?явитись до ТЦК та СП на 09.12.2024 та складання постанови від 04.03.2025 пройшов термін притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного та резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі-публічними), базами даних держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Оскільки відповідачем при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, належним способом захисту порушеного його права у даному випадку є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Отже, посилання відповідача у постанові на те, що він свою вину у вчиненому не визнав є безпідставними, оскільки він не був присутній під час розгляду даної справи, про що свідчить і відсутність його підпису у постанові. Таким чином, уповноваженими особами відповідача допущені процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови № 1/1/1484 від 04.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

постановою № 152 від 04.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 було направлено поштовим зв?язком повістку № 1352305 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.12.2024. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутній (а.с. 5-6).

ОСОБА_1 являється батьком трьох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.04.2023 та повторними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 08.04.2023 (а.с. 10-12).

ОСОБА_1 30.08.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.08.2022, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 03.07.2008, № НОМЕР_5 від 07.04.2010 та № НОМЕР_6 від 28.03.2014 (а.с. 13-15, 17).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 являються отримувачами пільг, передбачених законодавством України для багатодітних сімей, що стверджується дублікатом посвідченням серії НОМЕР_7 від 09.06.2023 зі строком дії до 25.03.2028 (а.с. 16).

Відповідно до витягу зі застосунку «Резерв +» щодо ОСОБА_1 останній знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 . Дані уточнено вчасно. Постанова ВЛК: непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 18, 19).

Між сторонами виник спір з приводу правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Оцінка суду:

дослідивши докази, які надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.п. 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивачу було направлено поштовим зв?язком повістку № 1352305 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.12.2024. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до частини 4 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, докази направлення поштовим зв?язком повістки № 1352305 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.12.2024, відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, з огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи вони відсутні, враховуючи, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що вказує про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення № 152 від 04.03.2025 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суду недоведена, у зв`язку із чим, постанову № 152 від 04.03.2025 щодо позивача про накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати, а провадження по справі закрити, що буде належним захистом порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як зазначає позивач 09.06.2025 він дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 склав відносно нього постанову від 04 березня 2025 року, бо не зміг здійснити розрахунок на касі у магазині, оскільки його банківські картки були заблоковані виконавчою службою, чого в свою чергу не було спростовано стороною відповідача. При цьому у матеріалах відсутні відомості про складання спірної постанови за участю позивача та вручення йому відповідної копії, так як його підпис у вказаній постанові відсутній. Крім того, у матеріалах відсутні відомості про направлення копії постанови на адресу позивача та її отримання останнім. Водночас, адміністративний позов було подано до суду 11.06.2025, тобто в межах десятиденного строку з дня коли він дізнався про винесення відносно нього спірної постанови.

Таким чином, суд вважає, що позивачем строк оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності було пропущено з поважних причин, а тому його необхідно поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 72, 77, 286 КАС України, ст.ст. 7, 210-1, 235, 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову № 152 від 04.03.2025про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Суддя: