Справа № 200/3187/25
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року Справа№200/3187/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення від 27.03.2025 № 94;

- зобов`язання зарахувати до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди навчання в Кримському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті з 01.09.1982 по 27.06.1988, навчання в інтернатурі лікарем-інтерном анестезіологом в реанімаційному відділенні Кримської обласної клінічної лікарні імені Семашка з 01.08.1988 по 07.08.1989, періоди роботи лікарем анестезіологом Кіровської центральної районної лікарні Кримської області з 01.08.1989 по 26.01.2000, період роботи лікарем - анестезіологом Феодосійського пологового будинку з 01.02.2000 по 25.09.2000, період роботи лікарем анестезіологом реаніматологом Центру охорони здоров`я матері та дитини з 27.09.2000 по 12.02.2001;

- зобов`язання призначити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.01.2025 позивач звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою № 270 про призначення пенсії. Заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким 13.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.10.2024.

Позивачу не було призначено грошову допомогу відповідно до п. 7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику охорони здоров`я.

У зв`язку з цим 18.03.2025 позивач подав окрему заяву про перерахунок пенсії № 5063 (призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком).

За принципом екстериторіальності документи опрацьовувались Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 94 відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1, в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах передбачених пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 не враховано:

- період навчання в Кримському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті з 01.09.1982 по 27.06.1988 тривалістю 5 років 9 місяців 27 днів;

- період навчання в інтернатурі лікарем-інтерном анестезіологом в реанімаційному відділенні Кримської обласної клінічної лікарні імені Семашка з 01.08.1988 по 07.08.1989 тривалістю 1 років 0 місяців 7 днів;

- період роботи лікарем анестезіологом Кіровської центральної районної лікарні Кримської області з 01.08.1989 по 26.01.2000 тривалістю 10 років 5 місяців 19 днів;

- період роботи лікарем- анестезіологом Феодосійського пологового будинку з 01.02.2000 по 25.09.2000 тривалістю 0 років 7 місяців 25 днів;

- період роботи лікарем анестезіологом реаніматологом Центру охорони здоров`я матері та дитини з 27.09.2000 по 12.02.2001 тривалістю 0 років 4 місяці 15 днів.

Вважає спірне рішення протиправним та просить суд його скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись із позовними вимогами, надало відзив на позовну заяву, мотивований наступним.

З 10.10.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком, призначеної згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

27.03.2025 за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій №94.

Приписами Порядку № 1191 не передбачено, що навчання у вищому навчальному закладі підлягає зарахуванню до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, період навчання у Кримському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті з 01.09.1982 по 27.06.1988 не зараховано до спеціального стажу ОСОБА_1 .

До спеціального страхового стажу позивача також не зараховано періоди роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989 в Кримській обласній клінічній лікарні імені Семашка, з 01.08.1989 по 26.01.2000 в Кіровській центральній районній лікарні Кримської області, з 01.02.2000 по 25.09.2000 в Феодосійському пологовому будинку, у зв`язку з відсутністю інформації про періоди перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати та даних щодо форми власності зазначених установ.

Період роботи в Центрі охорони здоров`я матері та дитини зараховано до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, згідно з довідкою від 05.02.2025 № 06-11-2 та індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 02.10.2000 по 12.02.2001.

За результатами розгляду наданих документів, індивідуальних відомостей про застраховану особу та матеріалів пенсійної справи встановлено, що станом на дату досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, становить 24 роки 05 днів (з 02.10.2000 по 12.02.2001, з 16.02.2001 по 09.10.2024).

Таким чином, у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж роботи (35 років) на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е ж статті 55 Закону № 1788.

З огляду на наведене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

18 березня 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою № 5063, у якій просив провести перерахунок пенсії згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 та призначити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Рішенням від 27.03.2025 № 94 позивачу відмовлено у виплаті вказаної допомоги у зв`язку із недостатністю необхідного спеціального стажу.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку стажу позивача форми РС-право до спеціального стажу позивача (в межах позовних вимог) не зараховано: період навчання з 01.09.1982 по 27.06.1988; періоди роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989; періоди роботи з 08.08.1989 по 26.01.2000, період роботи з 01.02.2000 по 25.09.2000.

Період з 26.09.2000 по 30.09.2000 не зараховано до страхового стажу позивача.

Період роботи з 02.10.2000 по 12.02.2001 зараховано до спеціального стажу позивача.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до пункту статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі за текстом - Перелік № 909).

Відповідно до розд. 2 "Охорона здоров`я" Переліку № 909, закладами і установами охорони здоров`я є лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри щодо посад лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 (в межах позовних вимог), останній:

- у період з 01.09.1982 по 01.07.1988 навчався у Кримському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті;

- у період з 01.08.1988 по 07.08.1989 працював у Кримській обласній клінічній лікарні імені Семашка лікарем-інтерном анестезіологом у реанімаційному відділенні ;

- у період з 01.08.1989 по 26.01.2000 працював у Кіровській Центральній районній лікарні Кримської області лікарем-анестезіологом;

- у період з 01.02.2000 по 25.09.2000 працював у Феодосійському пологовому будинку лікарем-анестезіологом;

- у період з 27.09.2000 по 12.02.2001 позивач працював у центрі охорони здоров`я матері та дитини (м. Київ).

Як встановлено судом з відзиву відповідача, період навчання позивача не зараховано до спеціального стажу у зв`язку із тим, що таке зарахування не передбачено Порядком № 1191, періоди роботи позивача з 01.08.1988 по 07.08.1989, з 01.08.1989 по 26.01.2000, з 01.02.2000 по 25.09.2000 не зараховано до спеціального стажу позивача у зв`язку з відсутністю інформації про періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та даних щодо форми власності зазначених установ.

Щодо зарахування до спеціального стажу періоду навчання суд зазначає наступне.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 у 1982 році вступив до Кримському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інститут і в 1988 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «лікувальна справа» рішенням Державної екзаменаційної комісії від 27.06.1988 позивачу присвоєно кваліфікацію лікаря.

Тривалість періоду навчання у вказаному інституті не є спірною в даній справі.

Предметом спору є право позивача на зарахування періоду навчання до спеціального стажу.

Приписами п. «д» ч.3 ст. 56 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

У постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 676/3013/17 викладено висновок стосовно того, що час проходження строкової військової служби, навчання в навчальному закладі зараховуються до спеціального страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

Таким чином, період навчання позивача протиправно не зараховано до його спеціального стажу «Працівники охорони здоров`я».

Щодо зарахування до страхового стажу позивача, що визначає право на виплату грошової допомоги періодів його роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989 в Кримській обласній клінічній лікарні імені Семашка, з 01.08.1989 по 26.01.2000 в Кіровській центральній районній лікарні Кримської області, з 01.02.2000 по 25.09.2000 в Феодосійському пологовому будинку, суд зазначає наступне.

Вказані вище заклади були у державній власності, про що свідчать печатки у трудовій книжці позивача, якими засвідчено відповідні записи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підставою для надання уточнюючої довідки є встановлення у трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Втім, записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, акуратно, засвідчені відбитком печатки та у повній мірі відображають характер виконуваної позивачем роботи у спірні періоди.

Пояснення відповідача щодо не зарахування спірних до спеціального стажу позивача ґрунтується на припущенні, що позивач міг перебувати у відпустках без збереження заробітної плати у спірні в цій справі періоди.

Разом з тим, жодних доказів вказаних тверджень відповідачем до суду не надано.

В свою чергу спірне рішення взагалі не містить підстав не зарахування до стажу позивача зазначених вище періодів роботи.

За таких обставин суд доходить до висновку щодо протиправності спірного рішення в частині не зарахування до спеціального стажу позивача періодів його роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989 в Кримській обласній клінічній лікарні імені Семашка, з 01.08.1989 по 26.01.2000 в Кіровській центральній районній лікарні Кримської області, з 01.02.2000 по 25.09.2000 в Феодосійському пологовому будинку.

Період роботи позивача з 27.09.2000 по 01.10.2000 незарахований до спеціального стажу позивача без пояснення підстав.

Разом з тим, решта періоду роботи позивача у центрі охорони здоров`я матері та дитини (м. Київ) відповідачем до спеціального стажу позивача зарахована.

Враховуючи записи у трудовій книжці позивача, суд доходить до висновку щодо протиправності не зарахування періоду роботи позивача з 27.09.2000 по 01.10.2000 до його спеціального стажу.

Позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до спеціального стажу позивача період роботи з 02.10.2000 по 12.02.2001 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний період зараховано до вказаного стажу позивача.

Суд зазначає, що розрахунок стажу позивача віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

За таких обставин, суд не вправі самостійно розраховувати стаж позивача та зобов`язувати відповідача призначити позивачу спірну виплату на підставі здійснених судом розрахунків.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання призначити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Спірним рішенням визначено, що стаж за вислугу років становить 27 років 29 днів.

Враховуючи наведене, з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 94;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 № 5063, зарахувавши до його спеціального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду навчання з 01.09.1982 по 27.06.1988 та періодів роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989, з 01.08.1989 по 26.01.2000, з 01.02.2000 по 25.09.2000 та з 27.09.2000 по 01.10.2000.

Суд зазначає, що вказаний спосіб захисту буде належним та достатнім для поновлення порушених прав позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що підставою до звернення до суду стало протиправне рішення відповідача, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 94.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 18.03.2025 № 5063, зарахувавши до його спеціального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період навчання з 01.09.1982 по 27.06.1988 та періодів роботи з 01.08.1988 по 07.08.1989, з 01.08.1989 по 26.01.2000, з 01.02.2000 по 25.09.2000 та з 27.09.2000 по 01.10.2000.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська