Справа № 520/9962/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 р. справа № 520/9962/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та розміру виплати позивачу субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу перерахунок розміру субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за період за березень 2025 року, виключивши із розрахунку його сукупного доходу, щомісячного врахування розміру однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи - як для платника єдиного податку першої групи;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату позивачу невиплаченої суми субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року в розмірі 2206 гривень 41 копійка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області вчинено протиправні дії щодо обчислення та розміру виплати позивачу субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року, оскільки відповідачем до розрахунку доходів позивача додані суми, як фізичній особі-підприємцю, платнику єдиного податку, хоча позивач перебував на загальній системі оподаткування. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Адміністративний позов направлено на адресу відповідача у відповідності до норм діючого законодавства та доставлено до електронного кабінету останнього 24.04.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Також, ухвалу суду від 28.04.2025 направлено та доставлено до електронного кабінету останнього 29.04.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.

Проте, відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою переселенця 6334-.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Луганській області від 12.05.2025 №4429/6/12-32-24-02-09, згідно даних інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби України фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області з 23.08.2024 по 15.10.2024, в Головному управлінні ДПС у м.Києві з 16.10.2024 по 29.10.2024 та застосовував спрощену систему оподаткування з 01.09.2024 по 28.10.2024 - 2 група 20% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З 30.10.2024 по теперішній час ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області на загальній системі оподаткування.

25.02.2025 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву на призначення субсидії на оплату вартості найму житлового приміщення (квартири), яку він орендує за договором оренди від 20.01.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2024 р. N 1225 «Про реалізацію експериментального проекту щодо надання субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення (частини житлового приміщення) та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб або єдиного податку та військового збору».

12.03.2025 позивач отримав повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.03.2025 №16001-25-1 про те, що 11.03.2025 року позивачу призначено субсидію на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення у щомісячному розмірі 2494,75 гривень.

04.04.2025 позивач отримав відповідну виплату на рахунок в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в розмірі 2494,75 гривень за березень 2025 року.

Позивач вважає, що вказаний розмір субсидії є менше ніж той, який має виплачуватись за розрахунками згідно законодавству.

З приводу цього, позивач звернувся до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на що отримав роз`яснення, що рішенням-повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.03.2025 №16001-25-1 позивачу призначено відповідну субсидію в розмірі 2494,75 грн. При цьому, до розрахунку доходів позивача додані щомісячні суми, як фізичній особі-підприємцю, платнику єдиного податку.

20.03.2025 позивачем подано скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на порядок розрахунку та розмір призначеної субсидії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.04.2025 №10705-9101/Б-03/8-2000/25 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку призначеного розміру субсидії та зазначено, розрахунок субсидії здійснено виходячи з: розміру сукупного доходу за період з 01.07.2024 р. по 31.12.2024 р., який становить 48200,00 грн (відповідно до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 "Деякі питання виплати державної соціальної допомоги" до розрахунку взято розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи - для платників єдиного податку першої групи 8000,00 грн х 6 місяців = 48000,00 грн та доходу в розмірі 200,00 грн, який надійшов в результаті обміну інформацією з Державної податкової служби у порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Мінфіном); розміру обов`язкової відсотку платежу 27,51 %, який становить 2209,96 грн; розміру граничної вартості найму (оренди) житлового приміщення, який становить 4704,83 грн.

Позивач вважає, що, оскільки станом на кінець періоду, за який розраховується дохід (31 грудня 2024 року), він не перебував на спрощеній системі оподаткування а отже не був платником єдиного податку, то його доходи згідно п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. N 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» мають бути розраховані на загальних підставах, як дохід від провадження підприємницької діяльності на підставі відомостей ДПС.

Отже, вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III ) державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Статтею 5 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону № 2017-III державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Механізм реалізації експериментального проекту щодо надання субсидій на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення (далі - субсидія на оренду) та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору (далі - компенсація) регулюється Порядком реалізації експериментального проекту щодо надання субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2024 № 1225 "Про реалізацію експериментального проекту щодо надання субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренда) житлового приміщення та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору" (далі - Порядок № 1225).

Розрахунок розміру субсидії проводиться відповідно до п.12 Порядку № 1225 (в редакції, що діяла станом на березень 2025 року).

Так, субсидія на найм житла призначається за наявності різниці між розміром граничної вартості найму (оренди) житлового приміщення протягом одного місяця у відповідному населеному пункту та розміром обов`язкового платежу, встановленого для наймача.

Обов`язковий платіж для наймача визначається як добуток середньомісячного сукупного доходу домогосподарства наймача та обов`язкового відсотка платежу.

Обов`язковий відсоток платежу розраховується за такою формулою:

Ро = Кд/Кг ? Рг,

де Ро - обов`язковий відсоток платежу (частка доходу), який округлюється до двох знаків після коми;

Кд - коефіцієнт доходу домогосподарства - співвідношення розміру середньомісячного сукупного доходу домогосподарства в розрахунку на одну особу до прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, встановленого на 1 число місяця, з якого призначається субсидія на найм житла наймачу;

Кг - базовий коефіцієнт доходу домогосподарства наймача, що становить два розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць (Кг = 2);

Рг - базова норма плати за найм житлового приміщення, що становить 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу домогосподарства наймача (Рг = 20);

Кд/Кг - коригувальний коефіцієнт базової норми плати за найм житлового приміщення, що зменшує або збільшує таку норму залежно від фінансової спроможності домогосподарства наймача.

Субсидія на найм житла виплачується наймачу, підпис якого наявний у заяві та договорі найму, або особі, від імені якої їх підписано.

Субсидія на найм житла призначається на шість місяців, але не більше двох шестимісячних строків підряд до закінчення строку реалізації експериментального проекту.

Якщо житлове приміщення наймається не з 1 числа місяця, субсидія на найм житла виплачується за перший місяць пропорційно кількості днів найму в такому календарному місяці.

Якщо розмір щомісячної плати за найм житла, визначеної для наймача у договорі найму, є меншим ніж розмір субсидії на найм житла, визначеної згідно з абзацом першим цього пункту, субсидія на найм житла встановлюється в розмірі щомісячної плати за найм житла, встановленої в договорі найму для наймача.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1225 (в редакції, що діяла станом на березень 2025 року) для розрахунку субсидії на найм житла середньомісячний сукупний дохід осіб із складу домогосподарства наймача враховується органом Пенсійного фонду України за два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням субсидії на найм житла.

Для призначення субсидії на найм житла до середньомісячного сукупного доходу наймача та осіб із складу домогосподарства наймача органами Пенсійного фонду України враховуються/не враховуються доходи, зазначені в пунктах 4-9 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 "Деякі питання виплати державної соціальної допомоги" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 61, ст. 1981).

Під час обчислення розміру субсидії на найм житла для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць враховуються доходи, фактично отримані наймачем та особами із складу домогосподарства наймача, крім:

допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа віком до 23 років, зокрема таким, що перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, а також батькам-вихователям і прийомним батькам;

інших видів соціальної допомоги, якщо їх виплату припинено на дату звернення за призначенням субсидії на найм житла;

пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива та скрапленого газу та житлової субсидії.

Механізм обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) (далі - середньомісячний сукупний дохід) для призначення усіх видів державної соціальної допомоги та житлових субсидій, які відповідно до законодавства надаються залежно від сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) визначає Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632 (далі по тексту - Порядок №632, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку №632 обчислення середньомісячного сукупного доходу проводиться шляхом ділення загальної суми сукупного доходу осіб за визначений законодавством період (два квартали або шість місяців) на 6, а в разі застосування суми річного сукупного доходу - на 12, якщо інше не передбачено законодавством. Середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (домогосподарства) обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) на кількість членів сім`ї (домогосподарства).

Пунктом 4 Порядку №632 визначено, що до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи:

заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору;

грошове забезпечення військовослужбовців у розмірі, що залишається після сплати військового збору;

пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці;

стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа);

соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення);

допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування;

грошові перекази, отримані із-за кордону;

дивіденди від цінних паперів;

інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення;

Під час обчислення середньомісячного сукупного доходу враховують також вихідну допомогу, що виплачується відповідно до Кодексу законів про працю України, вихідну допомогу, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і грошову допомогу, що виплачується відповідно до Закону України "Про державну службу", в розмірі, що обчислюється для такої особи органом соціального захисту населення шляхом ділення суми зазначеного доходу на 12, за умови, що особа надала документальне підтвердження від роботодавця із зазначенням розміру та інформації, що таку допомогу надано один раз за календарний рік.

Пунктами 5, 6, 7, 7-1 Порядку №632 передбачено, які соціальні виплати (допомоги), суми та кошти не включаються до середньомісячного сукупного доходу при обчисленні.

Відповідно до п. 9 Порядку №632 для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожний місяць враховується дохід, обчислений у таких розмірах мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи:

одного розміру мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку першої групи;

двох розмірів мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку другої групи;

трьох розмірів мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку третьої та четвертої групи.

При цьому для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування і є платниками єдиного податку першої - четвертої груп, не враховується дохід від провадження підприємницької діяльності, інформацію про який подано ДПС на запит органу соціального захисту населення/органу Пенсійного фонду України. Система оподаткування та групи платників єдиного податку для спрощеної системи оподаткування визначаються станом на останній місяць періоду, за який враховуються доходи.

Пунктом 14 Порядку №632 встановлено, що для обчислення житлової субсидії до середньомісячного сукупного доходу враховуються:

1) для осіб, які протягом періоду, за який враховуються доходи, отримували допомогу по безробіттю:

0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - за кожний місяць отримання допомоги в розмірі, меншому за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи;

фактично отримані доходи - за кожний місяць отримання допомоги в розмірі, більшому за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи;

2) для осіб, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, які в цьому періоді не мали доходів або середньомісячний сукупний дохід яких був меншим за розмір мінімальної заробітної плати станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та/або які чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування):

0,25 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - у разі, коли такі особи протягом цього періоду перебували на строковій військовій службі;

0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи:

- у разі, коли такі особи перебувають у складних життєвих обставинах, пов`язаних з інвалідністю, тривалою хворобою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я встановленого зразка, алко- або наркозалежністю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я первинного рівня на підставі довідки встановленого зразка закладу охорони здоров`я, який забезпечує надання первинної медичної допомоги, на підставі довідки встановленого зразка закладу охорони здоров`я, що провадить діяльність з надання наркологічної допомоги населенню, в якому особа перебувала на диспансерному обліку;

- у разі, коли такі особи протягом цього періоду навчалися за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні та не отримували допомоги по безробіттю;

фактично отримані особами доходи:

- у разі, коли вони отримують компенсацію за надання соціальних послуг з догляду відповідно до законодавства або щомісячну компенсаційну виплату, призначену непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи;

- у разі, коли вони отримували хоча б один з таких видів доходів, як пенсія, стипендія, допомога по частковому безробіттю відповідно до статті 47 Закону України Про зайнятість населення, державна допомога при народженні (усиновленні) дитини, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Розрахунок середньомісячної суми цих видів доходів проводиться шляхом ділення їх загальної суми за період, за який враховуються доходи, на кількість місяців, протягом яких її отримано;

розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - в усіх інших випадках;

3) для осіб, яких у період воєнного стану в Україні звільнено з роботи або в цей період вони втратили роботу, зареєстровані у Державній службі зайнятості як безробітні і їм призначено допомогу по безробіттю, - розмір призначеної допомоги по безробіттю згідно з підпунктом 1 цього пункту.

При цьому не враховується сума отриманої заробітної плати в періоді, за який враховуються доходи, інформацію про які надано ДПС.

Як встановлено судом, 25.02.2025 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подано заяву про надання субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

За результатом розгляду звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу призначено з 28.02.2025 по 25.08.2025.

Виплата субсидії на оренду щомісяця проводиться на рахунок позивача в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в розмірі 2494,75 гривень.

Під час розрахунку субсидії на оренду до середньомісячного сукупного доходу позивача враховано два розміри мінімальної заробітної плати як для фізичних осіб - підприємців платників єдиного податку другої групи, які обрали спрощену систему оподаткування.

Водночас, за інформацією Головного управління ДПС у Луганській області та наявною в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр), позивач перебував на спрощеній системі оподаткування по 28.10.2024, а станом на останній місяць періоду, за який враховуються доходи (грудень 2024 року) - на загальній системі оподаткування та не був платником єдиного податку, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Луганській області від 12.05.2025 №4429/6/12-32-24-02-09 та листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 05.06.2025 №22013-19219/Б-03/8-2800/25.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, можливі помилки щодо надмірного перерахування (виплати) житлової субсидії, що виникли з вини посадових осіб, не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання призначеної йому субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення у розмірі, обчисленому за нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2024 № 1225 "Про реалізацію експериментального проекту щодо надання субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренда) житлового приміщення та компенсації частини податку на доходи фізичних осіб та військового збору", тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та розміру виплати позивачу субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року без урахування інформації, наявної в Реєстрі, є протиправними, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання вказаних дій протиправними та зобов`язання відповідача перерахувати позивачу розмір субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року, виключивши із розрахунку сукупного доходу, щомісячного врахування розмірів мінімальної заробітної плати як для платника єдиного податку.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу невиплаченої суми субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року в розмірі 2206 гривень 41 копійка, суд відмовляє, оскільки відповідачем ще не здійснено перерахунку розміру субсидії, а тому вказані вимоги є передчасними, заявлені на майбутнє.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 у справі № 520/9962/25 - до ухвалення судового рішення у справі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028,00 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру разом з похідними, а отже ставка судового збору за подання даного позову з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить 968,96 грн.

Згідно зі ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачу відстрочено сплату судового збору при поданні позовної заяви та з огляду на прийняте судом рішення шляхом часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 678,27 грн.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне:

Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до частини 3 статті 143 якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачем до суду подано заяву, в якій останнім повідомлено, що документи на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу будуть подані не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, наразі суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та розміру виплати ОСОБА_1 субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати ОСОБА_1 розмір субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за березень 2025 року, виключивши із розрахунку сукупного доходу, щомісячного врахування розмірів мінімальної заробітної плати як для платника єдиного податку.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 27 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 24.07.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці, а також з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко