Справа № 712/2426/23
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/1/25
Справа № 712/2426/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І., ПІЗНЯХІВСЬКА А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Соснівського відділу у місті Черкаси Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська 116), третя особа: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (м. Кропивницький, вул. Ігоря Замоцького 25-а) про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження, посилаючись на те, що він, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації.

16.10.2019 року між ним та громадянкою України - ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Його батьки є українцями, народилися в Україні.

На підставі вищенаведеного факту 08.04.2021 року Управлінням Державної міграційної служби України у Черкаській області йому було видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 з терміном дії до 06.04.2022 року. Таким чином, він на законних підставах проживає в Україні.

27.10.2021 року він звернувся до Смілянського відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області із заявою про надання дозволу на імміграцію у зв`язку з тим, що понад два роки перебуває у шлюбі з громадянкою України.

Починаючи з 06 березня 2022 року (за 30 днів до закінчення терміну ПТП) неодноразово телефонував та намагався потрапити на особистий прийом до УДМС України у Черкаській області із заявою про обмін/продовження терміну ПТП, проте співробітники міграційної служби кожного разу пояснювали йому, що з початком повномасштабної військової агресії росії проти незалежності та територіальної цілісності України 24.02.2022 року, надання адміністративних послуг для громадян росїї, зокрема обмін ПТП та продовження її строків, було призупинено на невизначений строк.

01.07.2022 року він письмово звернувся із заявою про продовження терміну ПТП до УДМС України у Черкаській області, яка була зареєстрована за № Ч-30/6/7101-22. У своїй заяві посилався на те, що через відсутність чинних документів, у нього виникали проблеми із вільним пересуванням територією міста Сміла та міста Черкаси, не кажучи вже про всю територію України, на неможливість розпорядження власним банківським вкладом, працевлаштуватися, вчиняти нотаріальні дії тощо.

Поштовим зв`язком він отримав лист-відповідь №4- 30/6/7101-22/7101.3/89-22 від 12.07.2022 року від в.о. начальника УДМС по Черкаській області Уманець В.О., в якому йому було «рекомендовано звернутись до Управління щодо обміну посвідки на тимчасове проживання після припинення чи скасування воєнного стану на території України».

Додатково 11.07.2022 року та 01.08.2022 року він звернувся до Офісу Президента України із заявою щодо відмови територіальним ДМС у прийому документів для обміну його ПТП, які у подальшому були переправлені до Державної міграційної служби України. Так, голова Державної міграційної служби України Наталія Науменко у листі-відповіді № 4-6806- 22/1/8.1/3892-22 від 23.08.2022 року зазначила, що «на законодавчому рівні питання продовження строку дії посвідок на тимчасове проживання громадян російської федерації, строк дії яких закінчився під час дії воєнного стану, на сьогодні, не врегульовано».

Маючи на руках такі відповіді вважав, що попередив органи Державної міграційної служби України про своє вразливе становище та мав очікувати, або припинення чи скасування воєнного стану на території України, або коли буде вирішена ця юридична прогалина.

Проте, 27.02.2023 року він отримав поштовим зв`язком рішення Смілянського відділу УДМС України по Черкаській області № 7709 від 05.01.2023 про відмову йому у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 5 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію», тобто, як особі, якій на підставі закону заборонено в`їзд на територію України.

02.03.2023 року він звернувся до Управління Державної міграційної служби у Харківській області та Черкаській області із запитом про надання інформації щодо наявності/відсутності рішень про заборону в`їзду на територію України у період з 01.08.2018 року по 05.01.2023 року стосовно нього.

08.03.2023 року УДМС України по Черкаській області на його поштову електрону адресу направило лист-відповідь № 4-18/6/7101-23/7101.8.1/35-23 від 08.03.2023 року, у якому повідомило, що «рішення про заборону в`їзду на територію України відносно нього не приймалися».

02.03.2023 року йому зателефонував співробітник СБУ (він не представився) і повідомив, що він є нелегальним мігрантом, і що йому загрожує адміністративний штраф у розмірі 2100 грн., а також потрібно з`явитися до Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області для складання адміністративного протоколу відносно нього.

Він відразу ж звернувся до Відповідача, де йому було повідомлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1232 від 01.11.2022 року, він повинен був протягом 30 днів з дня набрання чинності цієї постанови звернутися до Відповідача за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності цієї постанови. Через те, що він не звернувся за обміном ПТП протягом 30 днів, зараз здійснити її обмін неможливо, тому його буде притягнено до адміністративної відповідальності.

Вказує, що намагався пояснити про те, що він не є «впевненим користувачем» глобальної мережі Інтернет, погано орієнтується у соціальних мережах (Фейсбук), тому своєчасно отримати інформацію про поновлення надання ДМС адміністративних послуг не мав можливості. А також керувався листом-відповіддю в.о начальника УДМС по Черкаській області Уманця В.О., та листом-відповіддю голови Державної міграційної служби України Наталії Науменко. Підстав не довіряти офіційним особам у нього не було. Оскільки воєнний стан не був ні припинений, ні тим більше скасований, він не звертався до Управління ДМС у Черкаській області з питанням обміну (продовження терміну) посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Не зважаючи на це, стосовно нього було складено протокол про адміністративне порушення серії ПР МЧК № 001570 за ч. 1 ст. 203 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Зазначає, що він не погодився зі змістом протоколу, відмовився від його підписання, та просив, щоб йому надали можливість надати пояснення до протоколу. Ним були надані пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МЧК № 001570.

Однак, дані пояснення не були прийняті до уваги Начальником Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, ОСОБА_4 , та ним винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПН МЧК № 001569 від 07.03.2023 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

Також, головним спеціалістом було прийнято рішення №4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 07.03.2023 року, яким його було зобов`язано покинути території України у термін до 12.03.2023 року. Він не погодився з цим рішенням та відмовився підписувати його. ПТП № 800201447 була вилучена у в нього співробітниками Відповідача.

Після цього начальником відділу внесено запис на 3 сторінці його закордонного паспорту, що «прийнято рішення про примусове повернення від 07.03.2023 року № 4. Встановлено строк для виїзду 5 діб. Зобов`язаний залишити територію України до 12.03.2023 року».

Також, заступником начальника відділу Соснівського районного відділу у м. Черкаси УДМС по Черкаській області Слобожаник О.В. усно йому було пояснено, що йому необхідно виїхати за територію України в республіку Молдова, оскільки це єдина країна, з якою у громадян російської федерації відсутній візовий режим. Там, він начебто зможе оформити в Посольстві України візу та заїхати на територію України за візою, подати документи на дозвіл на імміграцію.

Однак, слова представника відповідача - Слобожнюк О.В., були спростовані відповіддю з офіційної електронної пошти консульського підрозділу Посольства України в Республіці Молдова від 08.03.2023 року, «без посвідки на проживання в Республіці Молдова документи для подачі на отримання візи розглядатися не будуть».

Вважає, що прийняте Соснівським районним відділом у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області рішення №4 від 07.03.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПР МЧК № 001570, винесена 07.03.2023 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

У зв`язку з цим, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЧК № 001569 винесену 07.03.2023, начальником Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, ОСОБА_4 , якою відповідно до частини першої статті 203 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 грн; визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, ОСОБА_5 , затверджене начальником Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, ОСОБА_4 № 4 від 07.03.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 до 12 березня 2023 року; зобов`язати Соснівський відділ у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області анулювати запис начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Черниш Володимиром Петровичем від 07.03.2023 року в паспорті громадянина Росії ОСОБА_2 , про прийняте рішення про примусове повернення від 07.03.2023 із встановленим строком для виїзду 5 доби.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

28.03.2023 року та 12.05.2023 року позивачем подано доповнення до позовної заяви.

15.05.2023 року представник третьої особи подано письмові пояснення щодо позовної заяви.

16.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

12.06.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року провадження по справі зупинено до розгляду адміністративної справи ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Смілянського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії (справа № 580/1931/23), яка перебувала в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду та на даний час витребувана Шостим апеляційним адміністративним судом для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою суду від 10 січня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено до розгляду.

Ухвалою від 02 квітня 2025 року замінено відповідача Соснівський відділ у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на Соснівський відділ у місті Черкаси Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби та третю особу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на його правонаступника Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби.

Ухвалою від 21 квітня 2025 року провадження по справі зупинено до набрання чинності судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Соснівського відділу у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження (справа № 712/3913/23), яка перебуває у провадженні Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 08 травня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено до розгляду.

30.06.2025 року представником позивача подано додаткові письмові пояснення у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засідання проти задоволення позовних вимого заперечувала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні і факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами адміністративного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 07.03.2023 уповноваженою посадовою особою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_2 складено адміністративний протокол серії ПР МЧК №001570 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАІІ, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Цього ж дня, 07.03.2023, начальником Соснівського відділу у м. Черкаси Управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській області винесено постанову серії ПН МЧК №001569 про накладення на Чеберячка ПЛ І, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 2040 грн.

07.03.2023 начальником Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області прийнято рішення № 4 про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_2 до країни походження або третьої країни.

З указаним рішенням та вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ОСОБА_2 ознайомлений, про що свідчить його підпис в оскаржуваному рішенні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Адміністративним правопорушенням за ч.1 ст.203 КпАП України є порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КпАП України передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 283 КпАП України встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу(посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з ч.1 статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КпАП України при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За правилами, визначеними частинами 1, 3 статті 9 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 3773-VI іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України (частина 2 статті 17 Закону № 3773-VI).

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Терміни тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, які на законній підставі прибули в неї, визначені Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2021 № 150 (Порядок №152).

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Диспозицією частини 1 статті 203 КУпАП визначено, що порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні є: проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився; працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України; недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання; ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування; неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк; порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Водночас порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150.

Згідно пункту 4 Інструкції № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пунктом 5 Інструкції № 353/271/150 визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України (п. 5 Інструкції № 353/271/150).

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина рф 51№ НОМЕР_2 .

В Україну, до м. Сміла, як зазначає сам позивач, він прибув у 2019 році у зв`язку з укладенням шлюбу з громадянкою України, де і проживає по теперішній час.

ОСОБА_2 було видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 з терміном дії до 06.04.2022.

27.10.2021 громадянин російської федерації ОСОБА_2 звернувся до Смілянського відділу УДМС у Черкаській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки його дружина є громадянкою України, з якою він перебуває у шлюбі понад 2 роки.

22.12.2022 Смілянським відділом УДМС у Черкаській області направлено запити до УДМС у Черкаській області та до ГУДМС в Харківській області для перевірки інформації щодо наявності/відсутності інформації про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_2 .

23.12.2022 УДМС у Черкаській області у відповідь на вищезазначений запит направило лист яким повідомило, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на території УДМС у Черкаській області не притягувався, рішення про заборону в`їзду на територію України та примусове повернення (видворення) з території України відносно нього не приймалися, водночас повідомили, що згідно архівних даних підсистеми «Незаконний мігрант» ЄІАС УМП наявна інформація про заборону в`їзду на територію України вищевказаному громадянину. Рішення про заборону в`їзду на територію України ОСОБА_2 прийнято 18.03.2021 ГУДМС у Харківській області на підставі статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

05.01.2023 року ГУДМС у Харківській області надало відповідь на запит Смілянського відділу УДМС у Черкаській області та повідомило, що 18.03.2021 відносно громадянина російської федерації ОСОБА_2 прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України строком до 18.03.2024.

05.01.2023 Смілянським відділом УДМС у Черкаській області прийнято рішення № 7709 про відмову у надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 5 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію», а саме особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України.

Рішенням ГУДМС у Харківській від 18.03.2021 про заборону в`їзду на територію України строком до 18.03.2024 ОСОБА_2 .

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2025 року у справі № 712/3913/23 рішення Головного управління ДМС в Харківській області від 18.03.2021 року про заборону в`їзду на територію України визнано протиправним і скасовано. Зазначена постанова набрала законної сили 01.05.2025 року.

У своїх поясненнях представник позивача посилається на те, що юридичний ефект скасування рішення про заборону в`їзду - ретроспективний: тобто воно вважається незаконним з моменту його прийняття (18.03.2021). У цьому контексті рішення про заборону в`їзду не породжувало жодних правових наслідків і не могло бути законною підставою для подальших обмежень прав особи. В адміністративних документах (протоколі серії ПР МЧК № 001570 та рішенні про примусове повернення) прямо вказано, що підставами їх ухвалення стали: рішення про відмову у дозволі на імміграцію від 05.01.2023 року, яке, у свою чергу, ґрунтується на рішенні про заборону в`їзду, яке долучено до справи як додаток до протоколу серії ПР МЧК № 001570. Отже, рішення про заборону в`їзду стало первинною ланкою в причинно наслідковому ланцюзі, що призвело до: відмови у дозволі на імміграцію, накладення адміністративного штрафу, і як наслідок ухвалення рішення про примусове повернення. Факт скасування рішення про заборону в`їзду Другим апеляційним адміністративним судом 01.05.2025 року має преюдиційне значення і прямо підтверджує, що всі похідні рішення органів влади, що ґрунтуються на первинному протиправному рішенні про заборону в`їзду, також набувають характеру протиправності. Отже, адміністративне стягнення та примусове повернення, винесене на основі акта, який визнано незаконним, є необґрунтованим і має бути скасоване як таке, що втратило правову основу.

При цьому відповідач наголошує на тому, що позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини 1 статті 31 Закону № 3773-V1, позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, порушений позивачем законодавчо встановлений порядок перебування на території України є достатньою підставою для застосування заходів у вигляді примусового повернення у країну походження або третю країну та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення.

Станом на час прийняття оскаржуваного рішення позивач перебував на території України з порушенням строків, визначених пунктом 2 Порядку № 150, та ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Доказів звернення до уповноваженого державного органу з документами про продовження строку перебування в Україні в порядку частини 2 статті 17 Закону №3773-VI позивачем не надано.

Посилання позивача на ніби то існування обставин, передбачених статтею 31 Закону № 3773-VI, які унеможливлюють його примусове повернення, зокрема як «особу яка проявляє волевиявлення для отримання громадянства України», є необгрунтованими оскільки ОСОБА_2 з питань оформлення набуття/прийняття та встановлення належності до громадянства України не звертався, паспортом громадянина України не документувався.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували на те, що позивач звертався за обміном посвідки на тимчасове проживання у період з 08.11.2022 по 08.12.2022 відповідно до постанови КМУ №1232 від 01.11.2022, тобто в період її дії, що спростовує його письмові пояснення які додані до протоколу ПР МЧК 001570 від 07.03.23 (а.с.14) .

Суд вважає також за необхідне зауважити, що бажання іноземця чи особи без громадянства зберегти свої сімейні права покладає саме на цю особу передбачені діючим законодавством обов`язки щодо оформлення права на проживання (перебування) в Україні, а за відсутності волевиявлення та здійснення будь-яких дій такої особи з метою легалізації на території України (щонайменше звернення до міграційних органів з цього приводу), вказані права не можуть бути реалізовані шляхом незастосування державними органами до цієї особи наслідків незаконного перебування в Україні всупереч діючого законодавства.

Тож особа, яка бажає легалізувати своє перебування на території України в законодавчо встановлений спосіб, має бути зацікавлена у зібранні необхідних доказів на підтвердження необхідності такого перебування в Україні, у тому числі і шляхом використання всіх законодавчо визначених правових механізмів, та уникаючи при цьому зловживання своїми правами та нехтування обов`язками.

Аналогічна позиція приведена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 522/5683/22.

Відтак, позивач має вказувати не лише на порушення його прав щодо прийняття рішення про повернення в країну походження, а має довести обставини відсутності нехтування з його сторони обов`язками, визначеними Україною для іноземних громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що представником відповідача в повній мірі належними та допустимими доказами було доведено правомірність винесення оскаржуваних постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_2 , а тому у задоволені адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 28 липня 2025 року.