Справа № 210/4501/25
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4501/25
Провадження № 2-а/210/50/25
У Х В А Л А

іменем України

28 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , співвідповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , співвідповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №уп/14724/1 від 11.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та провадження про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначив, що від Довгинцівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо позивача з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №уп/14724/1 від 11.10.2024 про стягнення з нього штрафу у розмірі 51 000,00 грн. 09.10.2024 року Міноборони України ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якого було направлено для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно п. 69 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на сооблвиий період». Дії співробітників ТЦК та СП вважає незаконними оскільки, повістку № виписана 11.10.2024 року на 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення своїх персональних даних, але в постанові зазначено, що виявлено факт порушення вже 09.10.2024 року, а також було встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаними, якого було направлено на проходження медичного огляду для визначення придатності на військову службу. 11.10.2024 року позивачу було надано медичну допомогу в КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетрвоської обласної ради з приводу гострого ентериту. 15.10.2024 року ним було складено заяву на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 про його перебування на лікарняному. У зв`язку з чим, позивач звернувя до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27 червня 2025 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб.

17 липня 2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого, посилаючись на вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» зазначив, що 09.10.2024 року посадовими особами ТЦК та СП було встановлено, що позивач не проходив військово-лікарську, хоча згідно абзацу першого пункту 3.2 глава 3 розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №42 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за №1109/15800, повинен був проходити медичний огляд кожні 5 років. Так як повторний медичний огляд військовозобов`язаних один раз на 5 років не проходив при ВЛК районних, міських ТЦК та СП, тому було прийнято рішення щодо направлення позивача для проходження медичного огляду. 09.10.2025 року під час отримання направлення на проходження медичного огляду позивач в категоричній формі відмовився від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії. Складання протоколу про адміністративне правопорушення було здійснено в присутності свідків у зв`язку з відмовою від підписання протоколу, надання пояснення та отримання другого примірника постанови. В присутності свідків було зачитано зміст постанови та доведено військовозобов`язаному про день та час розгляду адміністративної справи, призначеної на 09:00 годин 11.10.2024 року, про що було зроблено відповідні записи в присутності позивача. 11.10.2024 року позивач не прибув на розгляд справи, тому за наявними в матеріалах справи, керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №уп/14724/1 від 11.10.2024 року. 11.10.2024 року другий примірник постанови було направлено засобами поштового зв`язку. Станом на 15.07.2025 року позивач й донині ухиляється від виконання свого обов`язку щодо проходження медичного огляду, передбаченого чинним законодасвтом.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2024 на ім`я ОСОБА_1 оформлено направлення від №514/109 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.

09 жовтня 2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1495, згідно якого, 09.10.2024 року о 15 год. 00 хв. В ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено, факт порушення абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджується свідками, зазначеними у протоколі.

В подальшому, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 № уп/ НОМЕР_1 /1 від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн. Згідно даної постанови, 09.10.2024 року о 15 год. 00 хв. посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, який відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням віськово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно ди листа вих. №уп/14724/2 від 11.10.2024 вказану постанову було направлено на адресу проживання позивача.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що про наявність оскаржуваної постанови йому стало відом 06 травня 2025 року, тоді як позовна заява датована та направлена засобми поштового зв`язку 20 червня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Положеннями статті 289 КУпАП встановлено, зокрема, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до частини першої статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що перебіг процесуального строку звернення особи до суду з адміністративним позовом в порядку статті 286 КАС України починається з дня вручення позивачу оскаржуваного рішення (постанови) або з дня набрання постанови законної сили та становить 10 днів.

При цьому, КАС України регламентовано повноваження суду поновити особі строк звернення до суду з адміністративним позовом за наявності поважних причин його пропуску.

Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального закону, колегія суддів зауважує, що законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлено десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення такої постанови.

Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду продиктоване специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Разом з тим, в силу частини першої статті 121 КАС України підстави пропуску строку можуть бути визнані судом поважними, а строк поновлений у разі наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила чи ускладнила своєчасне звернення до суду з адміністративним позовом.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова винесена 11.10.2024 року.

До суду про оскарження спірної постанови позивач звернувся 20.06.2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 286 КАС України.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку, позивач вказує на отримання ним копії постанови та ознайомлення з її змістом 06.05.2025 року.

З цього приводу суд зазначає, що строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення визначено ст. 288 КУпАП згідно з якою скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За приписами ч. 1, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, питання, пов`язані з обчисленням строку звернення до адміністративного суду, його поновленням, а також наслідки пропуску такого строку чітко врегульовано вказаними положеннями законодавства.

Окрім цього, ч. 2 ст. 44 КАС України зобов`язує учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На цьому ж наголошено і у ч. 1 ст. 45 цього ж Кодексу, якою передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Наведені правові норми КАС України конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 826/22361/15.

У даному випадку, строк звернення до суду щодо оскарження спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення регламентовано спеціальним актом законодавства - Кодексом України про адміністративні правопорушення, і такий строк становить десять днів та обчислюється з дня винесення постанови.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство (КУпАП або КАС України) не ставить в залежність початок перебігу строку на оскарження із фактом отримання копії постанови, тобто сам факт відсутності копії постанови у особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, не впливає автоматично не перебіг строку оскарження.

З огляду на положення ст. 122 КАС України в частині строків оскарження постанови, суд надає оцінку як самому факту відсутності у особи копії постанови, так і факту її обізнаності про винесення оскаржуваної постанови.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що про факт порушення своїх прав у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП ОСОБА_1 було достеменно відомо з 06.05.2025 року. З цього часу у позивача була наявна можливість для звернення до суду з відповідним позовом та повідомленням суду про відсутність копії оскаржуваної постанови, яка могла б бути витребувана у відповідача.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому законодавець не пов`язує право суду про залишення позовної заяви без розгляду із наявними заявами сторін у справі.

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалися Великою Палатою Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Також у постанові від 25.03.2020 у справі № 9901/588/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, ЄСПЛ, у п. 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України», нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41).

Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

На цьому наголошено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 800/474/17.

У постанові від 30.04.2021 у справі № 520/15510/19 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду зазначив, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обставини, встановлені судом у цій справі дозволяють дійти висновку, що строк звернення до суду із оскарженням постанови від 11.10.2024 було пропущено позивачем без поважних причин, так як останнім не наведено вагомих та переконливих аргументів, які свідчили б про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди ОСОБА_1 у реалізації належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

Указані обставини дають суду достатні підстави для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. 240, 241, 248, 294, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , співвідповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяті днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович