Справа № 520/5557/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. Справа № 520/5557/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 13.06.24 у справі № 520/5557/24

за позовом ОСОБА_1

до Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» , ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом також відповідачі), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:

- зобов`язати Військово-лікарську комісію Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» здійснити кваліфікацію ступеня тяжкості травми (поранення), отриманої 21.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч та описаної у Довідці ВЛК № 78 від 09.01.2023, з урахуванням положень п.п. 3.1. п. 3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.07.2007 за № 370;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплату у вигляді додаткової винагороди за період з 21.12.2022 по 08.06.2023, що включає перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі позивач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у позовній заяві. Зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що оцінка діагнозу позивача на предмет того, до якого класу належить чи підпадає таке поранення, виходить за межі судового розгляду та належить до дискреційних повноважень ВЛК. Вказує, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не надано оцінку доказам і доводам позивача, не співставлено зміст висновків ВЛК щодо травми позивача.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Військово-лікарська комісія Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У додаткових поясненнях у справі позивач звертає увагу на необґрунтованість та суперечливість доводів відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час звернення до суду є солдатом Військової частини НОМЕР_1 , а перед цим Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями військового квитка позивача.

Тобто, починаючи з 11.05.2022, позивач проходить військову службу в Збройних Силах України та під час несення служби у Військовій частині НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, в ході яких 21.12.2022 отримав травму (поранення), пов`язану із захистом Батьківщини.

Факт отримання травми (поранення), пов`язаної із захистом Батьківщини, підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії каліцтва) № 90 від 09.01.2023.

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023 позивачу встановлено діагноз «стан після мінновибухової травми легкого ступеню (21.12.2022) у вигляді вогнепальноосколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч». Також у зазначеній довідці вказано, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення від 09.01.2023 за №90, видана командиром Військової частини НОМЕР_2 ) та на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Водночас у позовній заяві позивачем указано, що в подальшому стосовно нього було складено висновки Військово-лікарської комісії і вказана травма була кваліфікована інакше. Так, відповідно до довідки гарнізонної Військово-лікарської комісії № 1620 від 28.02.2023 травма позивача описана як консолідуючі вогнепальні переломи основи V плеснової та кубовидної кісток лівої стопи (21.12.2022) внаслідок вогнепального осколкового наскрізного поранення лівої стопи з тимчасовим порушенням функцій, згідно з Наказом МОЗ від 04.07.2007 за № 370 травма кваліфікується як тяжка. Також указано, що поранення пов`язане із проходженням військової служби і позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки гарнізонної Військово-лікарської комісії № 4806 від 07.06.2023 травма охарактеризована як консолідовані вогнепальні переломи 5-ої плеснової, кубоподібної кісток лівої стопи внаслідок вогнепального осколкового сліпого поранення (21.12.2022) з незначеним порушенням функцій, стан після акубаротравми (21.12.2022) у вигляді посттравматичної двобічної сенсоневральної приглухуватості, при сприйнятті шепітної мови до 6 метрів на обидва вуха, згідно з Наказом МОЗ від 04.07.2007 зв № 370 травма кваліфікується як тяжка. Також указано, що поранення пов`язане із проходженням військової служби.

Тобто позивачем указано, що у трьох довідках Військово-лікарської комісії наявна розбіжність кваліфікації ступеня тяжкості травми, що отримана позивачем 21.12.2022 та пов`язана із захистом Батьківщини, а саме: вогнепальні переломи п`ясних та плесневих кісток.

Позивачем зауважено, що всі три довідки Військово-лікарської комісії стосуються однієї і тієї ж травми, отриманої ним 21.12.2022 та пов`язаної із захистом Батьківщини, про що йдеться у самих довідках. Також позивачем указано, що в усіх трьох довідках Військово-лікарської комісії травма описана майже ідентично: вогнепальні переломи основи V плеснової та кубовидної кісток лівої стопи, пов`язані із вогнепально-осколковим пораненням (за винятком несуттєвих текстуальних відмінностей). Однак первісна довідка, вказує, що отримана травма (поранення) є травмою легкого ступеня, тоді як у двох наступних висновках зазначено, що згідно з Наказом МОЗ від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікується як тяжка. При цьому визначення ступеня тяжкості отриманої травми (поранення) усі три Військово-лікарські комісії керувались одним нормативно-правовим актом Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.07.2007 за № 370, відповідно до п.п. 3.1. п. 3 якого до тяжких травм за характером отриманих ушкоджень відносяться, зокрема, множинні переломи п`ясних та плесневих кісток.

Вказані обставини, на переконання позивача, свідчать про те, що у спірному висновку правильно описано характер отриманих ушкоджень, однак Військово-лікарською комісією помилково кваліфіковано ступінь травми (поранення), вказавши її як легку, а не тяжку, усупереч положенням п.п. 3.1. п. 3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості.

Позивач звернувся до Центральної Військово-лікарської комісії зі скаргою від 23.10.2023, у якій просив переглянути довідку Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023 та кваліфікувати отриману травму як тяжку, про що внести відповідні зміни до довідки Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023.

Листом 11 Регіональної Військово-лікарської комісії № 4695 від 28.11.2023 позивача повідомлено про те, що медичний висновок про ступінь тяжкості травми встановлює лікувальний заклад, де здійснювалось лікування особи, що постраждала.

Також матеріали справи свідчать, що наказами командира Військової частини НОМЕР_2 від 10.01.2023 за №7/2 вважати таким, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків з лікування ОСОБА_1 на підставі довідки військово-лікарської комісії №78 від 09.01.2023, від 18.02.2023 за №38/2 звільнено від виконання службових обов`язків солдата ОСОБА_1 із зазначенням підстав: проходження військово-лікарської комісії у в/ч НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 ; від 01.03.2023 за №49/1 наказано вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікування ОСОБА_1 на підставі довідки військово-лікарської комісії №1620 від 28.02.2023; надано відпустку за станом здоров`я на 30 діб.

Матеріали справи містять копію довідки від 11.08.2023 за №220/ВФЗ про складові грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якої вбачається, що додаткова винагорода на період воєнного стану у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванні на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у розмірі 70000,00 грн у травні виплачена з 21.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 09.01.2023, та утримана за 30.11.2022; 100000,00 грн з 01.03.2023 по 30.03.2023.

Під час розгляду справи встановлено доводи представника відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно того, що відповідно до директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 27.12.2022 за №Д-78/ДСК, Військова частина НОМЕР_2 з 15.02.2023 розформована. Документи щодо перебування позивача за період з 31.03.2023 по 08.06.2023 направлені до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України для подальшого зберігання. З огляду на вказане, на переконання відповідача, позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 16.04.2024 витребувано від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України засвідчені належним чином копії документів щодо перебування солдата Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 31.03.2023 по 08.06.2023.

Листом від 22.04.2024 за №179/1/3851 Галузевим державним архівом Міністерства оборони України на адресу суду направлено копію раніше виданої архівної довідки на ОСОБА_1 від 28.03.2024 за №179/1/2922, зі змісту якої вбачається, що за архівними документами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, на посаді гранатометник стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти з 10 травня 2022 року (наказ від 11 травня 2022 року №8) (призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 10 травня 2022 року/ Наказ командира окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 травня 2022 року №6) по 12 лютого 2023 року (Наказ від 12 лютого 2023 року №31) / вибув у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 . Також указано, що документи Військової частини НОМЕР_1 за запитуваний період на зберігання до ГДА Міноборони не надходили.

Отже, уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушення відповідачами прав позивача у спірних правовідносинах.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Приписами ч.5 ст.22 Закону №3543-ХІІ визначено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 за № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військоволікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).

Згідно з п.п.2.6.1 п.2.6. глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, госпітальні ВЛК.

Приписами пункту 2.7 розділу І Положення №402 визначено, що госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:

проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;

ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;

проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;

проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;

залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

За приписами пунктів 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.

Відповідно до підпункту б пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Поранення в бою або травма внаслідок нещасного випадку за ступенем тяжкості поділяються на тяжкі та легкі. Такий поділ визначається Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим Наказом МОЗ України «Про затвердження класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості» від 04.07.2007 за №370 (далі Класифікатор №370).

Судом установлено, що відповідно до спільного Наказу Управління охорони здоров`я Черкаської обласної військової адміністрації та ІНФОРМАЦІЯ_6 від 15.03.2022 за № 322/96 «Про створення обласної позаштатної військово-лікарської комісії з правами госпітальної військово-лікарської комісії» на базі Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» створено обласну позаштатну військово-лікарську комісію.

Зі змісту наданих сторонами пояснень встановлено, що 27.12.2022 етапами евакуації позивача доставлено до відділення екстреної невідкладної (медичної) допомоги Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради».

Представником Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» у поданому до суду відзиві на позов вказано, що позивач спершу госпіталізований до ортопедо-травматологічного відділення в ургентному порядку, де було виконано первинну хірургічну обробку ран, ушивання. Для подальшого лікування позивач переведений у відділення судинної хірургії із зазначенням діагнозу стан після мінно - вибухової травми легкого ступеню (21.12.2022) у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч. Загалом стаціонарне лікування тривало з 27.12.2022 по 10.01.2023.

Судом також установлено, що 09.01.2023 позивач пройшов позаштатну Військово-лікарську комісію в умовах Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», за результатами проходження якої видано довідку № 78 військово-лікарської комісії, згідно з якою отримана травма позивача кваліфікована як травма легкого ступеню.

Представником Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» у поданому до суду відзиві на позов вказано, що при визначенні ступеню тяжкості відповідач керувався Класифікатором №370, у п. 4 якого зазначено, що до легких травм відносяться: ушкодження, що не вказані в п. 3 Класифікатора №370; розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності тривалістю до 60 днів.

Також зазначено, що у п. 3 Класифікатора №370 вказано, що до тяжких травм належить: множинні переломи п`ясних та плесневих кісток.

Представником відповідача зазначено, що відповідно до виписки №16610 КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР встановлено діагноз: «МВТ (21.12.2022) вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення бокової поверхні живота ліворуч; вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин лівого стегна лівої стопи; вогнепальний перелом основи 5 плесневої кістки та кубовидної кістки ліворуч» та виписки №54648 із медичної картки стаціонарного хворого КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради», діагноз: «Стан після мінно-вибухової травми (21.12.2022) легкого ступеня у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плесневої кістки та кубовидної кістки ліворуч; вогнепально-осколкові точкові сліпі поранення лівої гомілки, стегна, бокової поверхні живота не проникаюче в черевну порожнину», а отже у позивача діагностовано мінно-вибухову травму легкого ступеню (21.12.2022) у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч. Оскільки множинність переломів у позивача відсутня, даний фактор унеможливлює визначити дану травму як тяжку.

Додатково представником відповідача зазначено, що рішення Військово-лікарської комісії було прийнято на двадцятий день після отримання поранення. Однак порушення стану здоров`я позивача може перейти у тяжку ступінь лише при тривалому розладі здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 і більше днів (абз. 28, п.п.3.1, п.3 Класифікатор №370). Тому тяжка ступінь може встановлюватися наступними військово-лікарськими комісіями на 60 день і більше від поранення при безперервному лікуванні.

Отже, з наявних у справі матеріалів убачається суперечливість висновків кваліфікації отриманої позивачем травми (поранення) 21 грудня 2022 року під час безпосередньої його участі у бойових діях, яка за твердження позивача має бути кваліфікована як тяжка.

Разом з цим Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Крім того, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та визначення класифікації поранення за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Отже, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, до якого класу належить чи підпадає таке поранення, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 тощо.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи позивачем не було надано до суду та судом самостійно в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі не встановлено доказів, що свідчили б про порушення процедури прийняття довідки ВЛК № 78 від 09.01.2023, а отже у суду відсутні підстави для зобов`язання Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» здійснити кваліфікацію ступеня тяжкості травми (поранення), отриманої 21.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч та описаної у Довідці ВЛК № 78 від 09.01.2023, з урахуванням положень п.п. 3.1. п. 3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.07.2007 за № 370, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні відповідної частини позовних вимог.

Разом з цим колегія суддів зауважує, що за матеріалами справи, позивач, скориставшись правом, передбаченим п.2.4.10 глави 2 розділу 1 Положення № 402 щодо оскарження постанови регіональної ВЛК, звернувся до Центральної Військово-лікарської комісії зі скаргою від 23.10.2023, у якій просив переглянути довідку Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023 та кваліфікувати отриману травму як тяжку, про що внести відповідні зміни до довідки Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023.

Листом 11 (на виконання ЦВЛК) Регіональної Військово-лікарської комісії № 4695 від 28.11.2023 позивачу фактично відмовлено у перегляді довідки Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023 та внесенні змін до довідки Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023 (а.с. 28).

Проте за змістом позовних вимог позивач не просить ані скасувати лист 11 Регіональної Військово-лікарської комісії № 4695 від 28.11.2023, ані довідку Військово-лікарської комісії № 78 від 09.01.2023.

Водночас згідно з положеннями КАС України на стадії апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити нових відповідачів (ЦВЛК, РВЛК) задля повного захисту порушених прав позивача.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції позбавлений і можливості через ці процесуальні підстави вийти за межі заявлених позовних вимог відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України.

Разом з цим колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що позивач, з урахуванням викладених висновків щодо предмету, вимог та учасників спору, не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з новим позовом та з клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Стосовно висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 виплату у вигляді додаткової винагороди за період з 21.12.2022 по 08.06.2023, що включає перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, колегія суддів зазначає таке.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За матеріалами справи позивачу нараховувалася та виплачувала вказана винагороди, але, як зазначає позивач, у неналежному розмірі з огляду на обставини невірної кваліфікації ступеня важкості поранення, який здійснено відповідачем, Військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», у довідці № 78 від 09.01.2023 року.

Зважаючи на обставини справи та з огляду на висновки суду, наведені у цьому рішенні щодо відсутності підстав для зобов`язання Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» здійснити кваліфікацію ступеня тяжкості травми (поранення), отриманої 21.12.2022 ОСОБА_1 у вигляді вогнепально-осколкових поранень з вогнепальним переломом основи V плеснової кістки та кубовидної кістки ліворуч та описаної у довідці ВЛК № 78 від 09.01.2023, з урахуванням положень п.п. 3.1. п. 3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.07.2007 за № 370, та враховуючи, що саме визначення ступеня важкості отриманого позивачем поранення має вплив на отримання останнім винагороди згідно з Постановою №168 у збільшеному розмірі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні колегія суддів ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі № 520/5557/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій