Справа № 420/2770/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2770/25

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

повний текст судового рішення

складено 28.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, третя особа - Вербицький Олексій Вікторович, про визнання протиправною бездіяльність, дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2025 ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 26.10.2024 та зобов`язання надати відповідь;

- визнати протиправними дії Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо скасування висновків акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати утриматися від вчинення таких дій;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024 року, яке оформлене пунктом шостим порядку денного протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024 року, відповідно до якого скасовано висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що в період з 15.09.2022 до 30.06.2023 виконувала повноваження ліквідатора ТОВ «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» у справі №904/6023/19, але наступний арбітражний керуючий ОСОБА_1 , у грудні 2023 року здійснив погашення вимог 1 черги вимог кредиторів, проте винагорода попередньому ліквідатору залишилась не сплачена, витрати, пов`язані із процедурою проведення ліквідації не були відшкодовані. Такі дії арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича були визнані протиправними за результатами позапланової невиїзної перевірки, проведеної Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Одеса) (акт від 02.04.2024 №10А), та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2024.

Проте, за результатами розгляду звернення арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича від 09.05.2024, Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих Міністерства юстиції України 10.06.2024 було прийняте рішення про скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса), як такі, що не відповідають вимогам пункту 2 розділу III Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2019 №3928/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2019 за №1228/34199. На думку позивача, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих, скасовуючи висновки акта позапланової невиїзної перевірки, грубо перевищила свої повноваження.

Позивач вказувала, що рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, яке оформлене пунктом шостим порядку денного протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024 є невмотивованим та незаконним, адже порушує право позивача на оплату праці.

Також позивач зазначала, що 26.10.2024 вона звернулась до відповідачів із заявою, в якій просила надати належним чином засвідчену копію скарги арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича від 09.05.2024, та протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, але станом на час звернення до суду з цим позовом позивач не отримала відповідь на свою заяву. Така бездіяльність відповідачів, на думку позивача, є протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений позов ОСОБА_2 :

- визнане протиправним та скасоване рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, яке оформлене пунктом шостим порядку денного протоколу №5/24 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, відповідно до якого скасовано висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса);

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 968,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, арбітражний керуючий Вербицький Олексій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки не залучив його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, адже рішення в цій справі безпосередньо стосується його прав.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись при цьому на те, що доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки апелянт у позовній заяві, у заяві про усунення недоліків позовної заяви, був вказаний у якості третьої особи, та йому через підсистему «Електронний суд» були направлені усі документи, що підтверджено матеріалами справи.

Міністерство юстиції України також подало апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, в якій просить, скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерство юстиції України посилається на те, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що оскаржуване рішення не містить оцінки всім доводам Мін`юсту, наведеним у відзиві на позов, та не зазначено мотивів їх відхилення.

Також апелянт вказує, що в цій справі відсутнє порушене право позивача, яке б підлягало судовому захисту, оскільки рішення Комісії про скасування висновків Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А (далі - Акт) не порушує безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача; оскаржуване рішення Комісії не є правовим документом, який безпосередньо породжує певні правові наслідки для позивача. У свою чергу, прийняття Комісією рішення є частиною процесу реалізації повноважень наданих йому чинним законодавством функцій, результатом реалізації яких є винесення Комісією у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки саме для арбітражного керуючого, а не для особи яка звернулась зі скаргою.

На думку, апелянта, оскільки рішення, яке стало предметом судового оскарження, не регулює правовідносин позивача з відповідачами, то воно не впливає на права, обов`язки чи охоронювані законом інтереси позивача.

Апелянт вважає, що в межах цієї справи можливо застосувати правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.05.2018 по справі №826/2169/17, відповідно до яких:

«Особа, яка подала скаргу, повідомила про ознаки порушення з боку судового експерта, стала ініціатором дисциплінарного провадження, не може оскаржувати результати такого провадження до суду.

Особа реалізує своє право на звернення зі скаргою з моменту подання такої скарги. Право на скаргу кореспондує обов`язок відповідного органу розглянути скаргу, вирішити її і повідомити заявника про результат. Невиконання цих обов`язків порушує право особи на скаргу, яке може бути захищене в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, право на скаргу не включає в себе «право» на задоволення скарги. Не усі скарги є обґрунтованими і не усі обґрунтовані скарги потребують саме такого реагування, яке вимагає заявник. Характер реагування на скаргу визначається органом, який її розглядає, у межах повноважень, визначених законом».

Таким чином, апелянт вважає, що заявник ( ОСОБА_2 ) може залишитися не задоволений результатом розгляду скарги. Проте, це не свідчить про протиправність дій, пов`язаних із розглядом скарги, і порушення прав та інтересів заявника з боку суб`єкта владних повноважень, що підтверджує відсутність підстав для задоволення позову.

Апелянт наголошує, що позивач не є учасником правовідносин, які оскаржуються, а тому дія рішення прийнятого Міністерством та Комісією на позивача не поширюється, і у суду першої інстанції були наявні підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача, яке потребує судового захисту.

Вказує апелянт і на те, що суд першої інстанції не вказав, яким саме чином обраний спосіб захисту сприятиме відновленню порушеного права позивача та чи наявне таке порушення з предмету та обставин спору. Скасування рішення Комісії не передбачає перегляду Акту, оскільки він вже юридично вичерпав себе після його скасування, строки для розгляду Акту встановлені КУзПБ також минули. Крім того, дії Комісії були вчинені у відповідності до вимог законодавства, а суд першої інстанції не зазначив яку норму нею порушено.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України не скористалася.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 22.03.2024 №10Д Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №904/6023/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» з питань, викладених у скарзі арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. від 16.01.2024 №01_31/24, комісією виявлено порушення, усунення яких є неможливим, а саме, пункту 1 ч.2 ст.12 та абз.1, 2 ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема здійснення виплати кредиторам у порядку черговості, не сплативши основної і додаткової винагороди арбітражному керуючому Сластніковій Г.О.

Крім того, Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 №904/6023/19 (904/524/24), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2024, визнано незаконними дії арбітражного керуючого Вербицького О.В., свідоцтво №692 від 18.04.2013 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_2 за період з 15.09.2022 по 30.06.2023.

Арбітражний керуючий Вербицький О.В. звернувся до Голови комісії начальника відділу з питань банкрутства по південному регіону Управління банкрутства Південного МРУ МЮ (м. Одеса) Лазарєва Д. із запереченнями від 25.03.2024 №02-02-99/207 на довідку про результати перевірки від 22.03.2024 №10Д.

Згідно з актом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02.04.2024 №10А, за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №904/6023/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» з питань, викладених у скарзі арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. від 16.01.2024 №01_31/24, комісією виявлені порушення, щодо якого буде винесено припис про недопущення повторних порушень пункту 1 ч.2 ст.12 та абз.1, 2 ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: здійснення виплати кредиторам у порядку черговості, без оплати основної і додаткової винагороди арбітражному керуючому Сластніковій Г.О..

Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено припис про недопущення повторних порушень від 04.04.2024 №07-П.

Арбітражний керуючий Вербицький О.В. звернувся до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих із заявою від 09.05.2024 №02-02-99/341, в якій просив скасувати висновки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого №10А від 02.04.2024 через їх невідповідність законодавству.

Згідно з витягом з протоколу №5/24 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, за результатами розгляду пункту 6 порядку денного комісія прийняла рішення скасувати висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. №10А від 02.04.2024, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса), як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Сластнікова Г.О. звернулася із заявою-запитом від 26.10.2024 до Міністерства юстиції України, Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, в якій просила надати належним чином засвідчену копію скарги Вербицького О.В. про скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) та протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10.06.2024, в якому згідно з пунктом шостим порядку денного якого, Комісією розглядалось звернення арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 09.05.2024 №02-02-99/341 щодо незгоди з висновками акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02.04.2024 №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса), - для оскарження.

Листом від 31.10.2024 №151195/ПІ-С-6775/21.1 Міністерство юстиції України надало заявнику відповідь, в тому числі, витяг з протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 10.06.2024 №5/24, та повідомило про те, що заява арбітражного керуючого Вербицького О.В. щодо перевірки висновків Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладених в акті позапланової невиїзної перевірки від 02.04.2024 №10А, не створювалася у Міністерстві юстиції України, та надійшла до Мін`юсту від арбітражного керуючого Вербицького О.В. на офіційну адресу електронної пошти Міністерства юстиції України.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду у господарській справі, яке набрало законної сили, підтверджена незаконність дій арбітражного керуючого Вербицького О.В., свідоцтво №692 від 18.04.2013 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_2 за період з 15.09.2022 по 30.06.2023.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заява-запит від 26.10.2024 була розглянута та на неї була надана відповідь із дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, позивач у позовній заяві у якості третіх осіб зазначила арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса).

На виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 позивач заявила клопотання про залучення у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса).

Проте, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 було відмовлено у задоволені клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору, окрім іншого, є рішення, яким скасовані висновки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича №10А від 02.04.2024.

Отже, висновки суду по суті спору беззаперечно впливають на права, свободи, інтереси або обов`язки арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича.

За приписами ч.2 ст.49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта - арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ч.2 ст.49 КАС України.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, оскільки, незважаючи на те, що позивач зазначив у позові арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича як третю особу та направив йому копію позову та копію заяви про усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції ухвалою від 26.02.2025 відмовив у задоволені клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів.

Апеляційний суд вказує, що, відповідно до п.4 ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Таким чином, незалучення судоми першої інстанції ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи є тим процесуальним порушенням, яке є самостійною та достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції стосовно бездіяльності Міністерства юстиції України щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 26.10.2024, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до електронних матеріалів справи, заява ОСОБА_2 від 26.10.2024 надійшла до Міністерства юстиції України 28.10.2024 та зареєстрована за вхідним №ПІ-С-6775.

Відповідь на вказану заяву надана Міністерством юстиції України 31.10.2024 за вихідним №151195/ПІ-С-6775/221.1. При цьому, відповідь надіслана на адресу (а/с 8, м. Одеса, 65024), яка була зазначена у заяві від 26.10.2024, про що саме і просила позивач в цьому зверненні.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що звернення позивача було розглянуте та на нього була надана відповідь з дотриманням строків, встановлених ст.20 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 26.10.2024 та зобов`язання надати відповідь.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України та висновки суду першої інстанції щодо наявності порушених прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, яким скасовані висновки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича №10А від 02.04.2024, колегія суддів зазначає таке.

У справі, що розглядається, спір виник, зокрема, щодо рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформленого протоколом №5/24 від 10.06.2024, відповідно до якого пунктом 6 порядку денного засідання комісії, за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого Вербицького О.В., прийняте рішення про скасування висновків акту позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого про виявлення порушень, усунення яких є неможливим, а саме, пункту 1 ч.2 ст.12 та абз.1, 2 ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Позивач стверджує, що оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом №5/24 від 10.06.2024, порушує її права, оскільки надає арбітражному керуючому Вербицькому О.В. можливість протиправно повторно вчиняти порушення стосовно позивача, в частині здійснення оплат чи погашень у справі про банкрутство, до повної виплати основної грошової винагороди та понесених витрат ОСОБА_2 .

Також позивач зазначає, що оскаржуване рішення створює умови для порушення права власності позивача, оскільки суперечить висновкам судових рішень по справі №904/6023/19 (904/524/24) та порушує норми Конституції України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, протиправність дій арбітражного керуючого Вербицького О.В. під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_2 за період з 15.09.2022 по 30.06.2023 встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 по справі №904/6023/19 (904/524/24), а тому не потребує окремого доведення у даній справі, і такі дії порушують права та інтереси позивача.

Колегія суддів частково погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, спір щодо порушених прав позивача безпосередньо протиправними діями арбітражного керуючого Вербицького О.В. був вирішений в межах іншої справи.

Зокрема, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24), залишеним без мін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2024, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича та визнані незаконними дії арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, свідоцтво №692 від 18.04.2013 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. за період з 15.09.2022 по 30.06.2023; позовна вимога про затвердження Звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат Сластнікової Г.О. за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» залишена без розгляду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2024 у справі №904/6023/19, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2025, затверджений звіт арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. про основну грошову винагороду за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» з 15.09.2022 по 28.07.2023 у сумі 525 197,70 грн; затверджений звіт арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. про здійснення та відшкодування витрат в період здійснення повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» з 15.09.2022 по 28.07.2023 у загальній сумі 302 778,45 грн..

Наведені обставини беззаперечно свідчать на користь висновків Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладених в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича №10А від 02.04.2024, який був скасований оскаржуваним в цій справі рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформленим протоколом №5/24 від 10.06.2024.

Незважаючи на те, що акт №10А від 02.04.2024 містить такі самі висновки стосовно дій арбітражного керуючого Вербицького О.В., як і рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24), Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих у спірному рішенні від 10.06.2024 про скасування акту №10А від 02.04.2024 дійшла протилежних висновків про правомірність дій арбітражного керуючого Вербицького О.В. під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_2 за період з 15.09.2022 по 30.06.2023.

При цьому, як пояснив представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 23.07.2025, Міністерству юстиції України було відомо про наявність рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24), але на час прийняття Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих оскаржуваного рішення від 10.06.2024, рішення господарського суду Дніпропетровської області ще не набрало законної сили, так як було оскаржено в апеляційному порядку, що, на думку представника Міністерства юстиції України, не позбавляло Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих права не погодитися з висновками вказаного судового рішення та навести у спірному рішенні від 10.06.2024 інші висновки щодо спірних дій арбітражного керуючого Вербицького О.В..

Колегія суддів з такою оцінкою представника Міністерства юстиції України погодитися не може, виходячи з наступного.

Порядок здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючи затверджений наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2019 №3928/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2012 за №1228/34199 (надалі Порядок №3928/5 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих відповідно до цього Порядку здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та міжрегіональні управління Мін`юсту (далі - територіальні органи Мін`юсту) за дорученням Мін`юсту. Мін`юст та його територіальні органи є органами контролю (п.2 Порядку №3928/5).

Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих затверджене наказом Міністерства юстиції України від 25.09.2019 №2993/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2012 за №1068/34039 (надалі Положення №2993/5).

Порядок №3928/5 та Порядок №2928/5 не містять положень, які б врегулювали питання дій Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих під час розгляду скарг, заяв та прийняття відповідних рішень, за наявності інформації, зокрема, про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Але за відсутності врегулювання підзаконними нормативно-правовими актами наведеної ситуації, адміністративний орган такий як Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих Міністерства юстиції України, мала б керуватися принципом верховенства права (ст. 8 Конституції України), у тому числі законності та юридичної визначеності.

Колегія суддів зазначає, що невід`ємною частиною принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який у широкому розумінні являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів як правотворчості так і правозастосування.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (ч.1 ст.124 Конституції України).

Однією з конституційних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України). Також, Основним Законом України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання (ч.1 ст.129-1).

Також, за приписами ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

З метою унеможливлення одночасного прийняття судами та органами державної влади протилежних рішень з одного й того ж самого питання, яке вирішується в процедурах судового та адміністративного оскарження, застосовується правило, коли державний орган в таких ситуаціях припиняє процедуру адміністративного оскарження внаслідок наявності аналогічного спору на розгляді суду. Тобто, судовому порядку вирішення спору надається перевага.

Зокрема, таке правило закріплено в статті 45 Закону України «Про адміністративну процедуру», відповідно до пункту 3 частини 1 якої не підлягає розгляду заява, в якій порушено питання, яке станом на день подання заяви до адміністративного органу розглядається судом.

Таке правило застосовується також і відповідачем - Міністерством юстиції в процедурі розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яка регламентована відповідним Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1128, згідно з пунктом 5 якого підставами для відмови у задоволенні скарги є, зокрема, наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Колегія суддів вважає, що незважаючи на те, що на момент прийняття спірного рішення від 10.06.2024 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24) ще не набрало законної сили внаслідок його апеляційного оскарження, тобто дана справа ще перебувала на розгляді суду, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих Міністерства юстиції України повинна була зробити все необхідне задля того, щоб її рішення не суперечило рішенню суду у вказаній справі.

Однак Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих Міністерства юстиції України, маючи відповідну інформацію про перебуванні на розгляді господарського суду аналогічного спірного питання щодо дій арбітражного керуючого Вербицького О.В., свідомо прийняла спірне рішення від 10.06.2024, яке за висновками суперечить рішенню господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24).

А враховуючи той факт, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 у справі №904/6023/19 (904/524/24) за результатами його апеляційного оскарження було залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2024, і з цієї дати набрало законної сили, то спірне рішення від 10.06.2024 створило для учасники цих правовідносин, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ситуацію правової невизначеності, в якій ці особи будуть доводити правомірність своїх позицій, посилаючись на протилежні рішення суду та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих Міністерства юстиції України, що саме по собі є недопустимим та доводить неправомірність такого рішення відповідача.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з доводами позивача про наявність негативного впливу на її права та інтереси внаслідок прийняття відповідачем спірного рішення від 10.06.2024.

За таких обставин спірне рішення від 10.06.2024 полягає скасуванню як неправомірне.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта Міністерства юстиції України на можливість застосування в цій справі загального підходу Верховного Суду до оскарження рішень зокрема, у справах стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів (постанови Верховного Суду України від 01.08.2017 (справа №21-3827а16) та від 31.10.2017 (справа №П/800/413/16) та прокурорів (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №800/554/17, залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018) та у справах, в яких Верховний Суд України викладав позицію про відсутність права на оскарження акту індивідуальної дії в осіб, права та обов`язки яких рішення не регулює, у постановах від 27.05.2017 у справі №21-3658а15, від 03.02.2015, від 19.05.2015, від 01.07.2014, від 07.10.2014.

При цьому колегія суддів зазначає, що у наведених апелянтом Міністерством юстиції України постановах, Верховний Суд (Верховний Суд України) дійшов певних висновків за інших фактичних обставин, зокрема за відсутності факту прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення за наявності при цьому судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке є обов`язком для скасування оскаржуваного рішення, внаслідок чого апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст.139 КАС України, сплату позивачем судового збору за подання позову до суду першої інстанції в сумі 2906,88 грн (а.с.26), колегія суддів вважає, що понесені позивачем судові втрати (сплачений судовий збір) має бути відшкодований за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України, як державного органу з питань банкрутства при якому утворена Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (п.1 Положення №2993/5).

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Частково задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про визнання протиправною бездіяльність, дій та скасування рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10 червня 2024 року, яке оформлене пунктом шостим порядку денного протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 10 червня 2024 року, відповідно до якого скасовані висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 02 квітня 2024 року №10А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса).

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, сплачений судовий збір, в сумі 2906,88 грн (дві тисячі дев`ятсот шість гривень 88 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України ().

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 25.07.2025 року

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька