Справа № 346/2669/25
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2669/25
Провадження № 2-а/346/101/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Насадик В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою серії «ЕНА» № 3198268, винесеною інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Дудкою Дмитром Вікторовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В даній постанові вказано, що 05.10.2024 року о 10 год. 04 хв. позивач, керуючи автомобілем марки «Deawoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_1 », нібито рухався зі швидкістю 77 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше, ніж на 20 км/ год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Швидкість руху вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху "TruCam LTI20/20 TCO 00715 БК475197, 475195».

Однак, позивач заперечує факт керування зазначеним автомобілем у вказаних місці та часі, так як в той час він перебував у м.Коломиї Івано-Франківської області. Крім того, в оскаржуваній постанові місцем проживання позивача вказано АДРЕСА_1 . Однак, позивач проживає в буд. 18, який знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. А. Веделя, Івано-Франківської області.

Позивач також зазначає, що він ніколи не володів та не користувався зазначеним у оскаржуваній постанові автомобілем, а про оскаржувану постанову дізнався лише 19.05.2025 року, при зверненні до Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Тому позивач просить поновити пропущений процесуальний строк на подання даної позовної заяви, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу вказаного в цій постанові адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, 18.07.2025 року його представник, адвокат Костромін Наталія Романівна подала заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Кушнір Олена Володимирівна в судове засідання не з`явилася, 26.06.2025 року подала через підсистему «Електронний Суд» клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Позивач отримав копію оскаржуваної постанови 05.10.2024 року, а тому строк на оскарження постанови сплив 15.10.2024 року. При цьому позивачем не доведено поважності причин пропуску строку на оскарження даної постанови (а. с. 43-47).

Крім того, 30.06.2025 року вказана представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Змістом долученого до даного відзиву відеозапису повністю підтверджується факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення 05.10.2024 року. Оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, є законною та обґрунтованою, а позивачу при винесенні останньої роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та статтями 268, 289 КУпАП.

Крім того, представник відповідача вказує, що зазначений у цій постанові прилад не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а відповідний дорожній знак інформує про можливість здійснення засобів фіксації за допомогою спеціальних технічних засобів фіксації саме щодо змонтованої техніки. Фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції (а. с. 50-54).

Суд, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову № 807585 винесено 05.10.2024 року, а 27.05.2025 року позивач подав даний позов (а. с. 1, 48, 49).

З оскаржуваної постанови вбачається, що в графі «копію постанови мною отримано» зазначено друкованим текстом « ОСОБА_1 » та наявний підпис особи.

Проте, як стверджує позивач, копію оскаржуваної постанови отримано ним лише 19.05.2025 року, при зверненні до вищевказаного відділу поліції.

Враховучи твердження позивача про те, що він не брав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, наявність візуально помітної відмінності підпису позивача в його паспорті громадянина України від підписів, наявних у оскаржуваній постанові, суд вважає, що позивачем підтверджено поважність причин пропуску строку на оскарження даної постанови. Таким чином, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі тощо.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно з п.12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає також адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими вавтоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Таким чином, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою серії «ЕНА» № 3198268 від 05.10.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що того дня о 10 год. 04 хв. позивач, керуючи автомобілем марки «Deawoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_1 », нібито рухався зі швидкістю 77 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше, ніж на 20 км/ год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху "TruCam LTI20/20 TCO 00715 БК475197, 475195» (а. с. 48, 49).

Згідно з даними, наданими 06.05.2025 року Територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ №2643, підтверджується, що позивачу не належить автомобіль марки «Deawoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_1 », тобто автомобіль, який вказаний в оскаржуваній постанові.

Зі змісту долученого до відзиву на позовну заяву відеозапису неможливо підтвердити факт вчинення позивачем інкримінованих йому дій, кваліфікованих поліцейським за ч. 1 ст. 122 КУпАП, і, зокрема те, що саме позивач керував зазначеним автомобілем за викладених в оскаржуваній постанові обставин, оскільки на відеозаписі тривалістю 6 секунд зафіксовано лише рух вищевказаного автомобіля та видно, що водієм вказаного автомобіля є особа чоловічої статі.

Отже, на підставі даного відеозапису суд не має можливості встановити факти керування позивачем даним автомобілем у вказаних в оскаржуваній постанові час та місці, а також вчинення ним зазначеного правопорушення. Інших доказів до відзиву на позовну заяву стороною відповідача не долучено.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі у відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, представником відповідача вказаного обов`язку не виконано, адже не доведено правомірність свого, оскаржуваного позивачем, рішення та не спростовано вищевказані доводи позивача.

Тому на підставі викладеного суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, ст. 19 Конституції України, ст. ст.44, 121, 122 245,251,222, 236, 258, 283 КУпАП, керуючись ст.ст.12,19, 20, 77,121, 244-250,255,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

поновити процесуальний строк на звернення з даним позовом.

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії «ЕНА» № 3198268 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Дудкою Дмитром Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.