Справа № 179/883/25
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представника позивача Салтисюка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський відділення поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Жмаєв Юрій Олександрович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський відділення поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Жмаєв Юрій Олександрович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.05.2025 року працівником поліції, відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4762871 згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 121- 3 ч.1 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

За змістом оскаржуваної постанови поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 , «18.05.2025 року 21:57:07 с. Оленівка вулиця Садова 46 водій керував автомобілем ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.2.9.е ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим».

Позивач зазначає, що вищезазначена постанова винесена в супереч вимогам закону, за умови відсутності доказів факту адміністративного правопорушення та грубого порушення прав позивача.

Так, позивач 18.05.25 року, близько 22 години, знаходився на території власного подвір`я по АДРЕСА_1 , та перебував в салоні автомобіля ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у володінні позивача. Автомобіль знаходився у нерухомому стані, двигун транспортного засобу був у вимкненому положенні, будь-який рух транспортного засобу був відсутній.

У вказаний момент часу, безпосередньо на територію домоволодіння за місцем мешкання позивача, по АДРЕСА_1 , зайшли два працівники поліції, які почали висувати до ОСОБА_1 вимоги, щодо порушення правил дорожнього руху у вигляді ігнорування сигналів проблискових маяків службового автомобіля поліції та ігнорування вимоги для зупинки.

В ході розмови працівники поліції також висловили претензії, щодо експлуатації транспортного засобу в темний час доби з неосвітленим номерним знаком, що і стало наслідком винесення оскаржуваної постанови.

Виходячи із змісту відеозаписів, відзнятих нагрудною камерою поліцейського вбачається, що 18.05.2025 року, безпосередньо перед винесенням оскаржуваної постанови, працівники поліції самостійно зайшли на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке має чітко визначені межі, у вигляді огорожі та визначеного місця заїзду, з розташуванням житлового будинку та господарських споруд, де розпочали спілкування із ОСОБА_1 .

Подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , де відбулося спілкування поліцейських та ОСОБА_2 , беззаперечно, навіть в нічний час доби, ідентифікується як домоволодіння, яке використовується для проживання.

Незважаючи на той факт, що ОСОБА_1 знаходився на території власного домоволодіння, не очікуючи жодних дій водія, не запитуючи його дозволу чи дозволу інших мешканців домоволодіння, фактично працівники поліції, самовільно проникли на територію домоволодіння, що чітко вбачається із відеозаписів, якими зафіксовано обставини документування адміністративного правопорушення.

Позивач звертає увагу, що фактично перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_1 , працівники поліції розпочали розгляд справи про адміністративне правопорушення, вимагали від водія надання пояснень, а також провели огляд транспортного засобу, зокрема освітлювальних приборів та вмісту багажника.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення вказують, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, відбулося за умови грубого порушення вимог закону з боку працівників поліції, зокрема за умови незаконного проникнення на територію домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_1 .

Склад інкримінованого позивачу правопорушення, за ч. 1 ст. 121-3 КК України має місце виключно у випадку «керування або експлуатації транспортного засобу», що в даному конкретному випадку не підтверджено жодними доказами.

Позивач зазначає, що незважаючи на той факт, що оскаржувана постанова винесена 18.05.2025 року, він не мав можливості оскаржити її в визначений законом десятиденний термін, який фактично сплинув 28 травня 2025 року.

Так, 05.06.2025 року позивачем було укладено договір про праву допомогу з адвокатом Салтисюк Ю.В., якому відповідно надано доручення на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 4762871, так як самостійно позивач не має такої можливості, у зв`язку з відсутністю знань в галузі права.

В період з 18.05.2025 року по 05.06.2025 року позивач не мав можливості підшукати та здійснити контакт з фахівцем в галузі права, для подальшого оскарження постанови, в силу об`єктивних, поважних причин, що було пов`язано з його місцем роботи, на посаді майстра АТ «ДТЕК» та вахтовим методом роботи, за межами Самарівського району Дніпропетровської області.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає поновити строк для оскарження постанови та скасувати оскаржувану постанову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем у відповідності до норм законодавства винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у зв`язку із тим, що позивач керував автомобілем із неосвітленим номерним знаком. Фіксація адміністративного правопорушення та розгляд справи відбувся на місці вчинення правопорушення.

Третя особа в судове засідання не з`явився, до суду надано DVD-диск з відеозаписом обставин складання оскаржуваної постанови.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4762871 від 18.05.2025 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що Силка ЄЮ. 18.05.2025 року 21:57:07 с. Оленівка вулиця Садова 46 водій керував автомобілем ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.2.9.е ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим (а. с. 11).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність водія за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно п. 2.9 (в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, з номерним знаком що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, який би підтвердив факт порушення позивачем ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Між тим, в порушення ст. 77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, який заперечував проти позову, не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з даним позовом слід поновити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн., у зв`язку із чим вказана сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, оскільки відповідачем по справі є його посадова особа.

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський відділення поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Жмаєв Юрій Олександрович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4762871 від 18.05.2025 року, винесену поліцейським відділення поліції № 1 (с. Магдалинівка) Самарівського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Жмаєвим Юрієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 , про накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Т.А.Ковальчук