Справа № 2а-7421/11
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2а-7421/11
Провадження №6-а/711/5/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Півень С.А.

за участі:

заявника - ФОП ОСОБА_1

представника Черкаської міської ради Кирмана В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебувала на розгляді адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про зобов`язання вчинити дії.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.02.2012, що набрала законної сили 06.06.2013, визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської міської ради від 03.11.2011 року №3-292 «Про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , біля перехрестя із спуском Богдана Хмельницького». Зобов`язано Черкаську міську раду протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням чинності, розглянути на сесії проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під розміщення магазину по вул. Гагаріна біля перехрестя зі спуском Богдана Хмельницького» і прийняти відповідне мотивоване рішення з цього питання.

Відповідна постанова суду дотепер не виконана.

27.05.2025 позивач звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю, в якій просить зобов`язати Черкаського міського голову Бондаренка А.А. подати до суду у п`ятнадцятиденний термін з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду від 16.02.2012. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Черкаська міська рада безпідставно не виконує постанову суду від 16.02.2012, що обумовлює необхідність вжиття судом спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених статтею 382 КАС України. Оскільки головною посадовою особою територіальної громади м. Черкаси є міський голова м. Черкаси, то саме він є керівником Черкаської міської ради, як органу місцевого самоврядування, а тому він зобов`язаний забезпечувати організацію виконання судових рішень таким органом місцевого самоврядування. З метою забезпечення належного виконання постанови суду від 16.02.2012 позивач вважає за необхідне застосувати судом відповідні заходи судового контролю.

Від представника Черкаської міської ради Кирман В.О., який діє на підставі довіреності №88-01-21 від 03.01.2025, надійшли письмові пояснення з викладом заперечень щодо заявлених позивачем вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на наступні обставини: 1) позивач не пред`являв судового рішення до примусового виконання і на теперішній час пропустив строк пред`явлення його до виконання; 2) позивач втратив право подання до суду в порядку ст. 383 КАС України заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду; 3) відсутність наміру Черкаської міської ради на ухилення від виконання судового рішення, оскільки нею вчиняються дії, спрямовані на його виконання. Тож відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що Черкаської міської радою безпідставно не виконується відповідне рішення суду. Зазначив, що незважаючи на винесення на розгляд сесії міської ради відповідного проекту рішення, міська рада протиправно відхиляє його, що зумовлює необхідність вжиття заходів судового контролю.

Представник відповідача Кирман В.А. в судовому засіданні заперечив проти вимог позивача з підстав, викладених у письмових поясненнях. Додатково пояснив, що проект відповідного рішення міської ради, створений та неодноразово розглядався на сесії Черкаської міської ради, але жодного разу відповідне рішення не було прийняте через те, що за результатами голосування не набирало достатньої кількості голосів депутатів міської ради. Зазначив, що наразі зазначений проект також перебуває на розгляді Черкаської міської ради.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

За матеріалами справи судом встановлено, що постанова суду від 16.02.2012 набрала законної сили 06.06.2013.

З метою виконання відповідного судового рішення 11.04.2024 позивач отримав виконавчий лист. Натомість строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув 07.06.2016.

Ухвалою суду від 19.12.2024 відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення до виконання виконавчого документу та поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №2а-7421/11 щодо боржника Черкаської міської ради.

У січні 2025 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у порядку ст. 383 КАС України, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Черкаської міськради щодо невиконання постанови Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.02.2012 у справі №2а-7421/2011 стосовно розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , біля перехрестя із спуском Богдана Хмельницького.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.01.2025 заяву повернуто заявникові на підставі ч. 5 ст. 383 КАС України. Такий висновок суду обґрунтований тим, позивач звернувся із вказаною заявою поза межами встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України десятиденного строку, виконавчий лист у цій справі не перебуває на примусовому виконанні, а також до цієї заяви не додано документа про сплату судового збору. Відповідна ухвала суду за результатом її перегляду в апеляційному порядку була змінена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 у мотивувальній частині шляхом виключення з неї такої підстави для повернення поданої позивачем заяви, як ненадання останнім документа про сплату судового збору, а в іншій частині залишена без змін.

Відповідно до наданої Черкаською міською радою інформації на виконання постанови суду від 16.02.2012 управлінням земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування підготовлено проект рішення №4676-9-з «Про надання ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_2 , біля перехрестя зі спуском Б. Хмельницького (вільна земельна ділянка) на виконання вимог рішення суду по справі №2а-7421/2011». Зазначений проект рішення виносився на розгляд на сесії Черкаської міської ради шість разів, але відповідне рішення не було прийняте. Наразі зазначений проект рішення перебуває на розгляді Черкаської міської ради /а.с. 52-53/.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо можливості та необхідності встановлення судового контролю за виконанням постанови суду від 16.02.2012 шляхом покладання на міського голову м. Черкаси обов`язку подання звіту про виконання відповідного судового рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом такої норми закону судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом, зокрема, шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Спосіб судового контролю, передбачений статтею 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається не виконаним.

При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.

У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Позивач просить встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання постанови суду від 16.02.2012, оскільки відповідач добровільно його не виконує, зокрема не приймає мотивованого рішення за результатом розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під розміщення магазину по вул. Гагаріна біля перехрестя зі спуском Богдана Хмельницького.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Разом з тим, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, виконання рішення суду, у випадку відмови відповідача виконати його в добровільному порядку, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зауважує, зі змісту статті 382 КАС України випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України.

Аналогічна правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 по справі №9901/235/20.

Окремо слід звернути увагу, що усталеною судовою практикою також сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Матеріали справи свідчать, що, попри те, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси у цій справі набрала законної сили 06.06.2013, із заявою про видачу виконавчого листа позивач звернувся лише 05.04.2024, тобто більш ніж через десять років після набрання законної сили судовим рішенням і вже після спливу строку пред`явлення відповідного рішення до примусового виконання, адже такий строк сплинув 07.06.2016, як зазначено у виконавчому листі №2а-7421/11. При цьому, як вже було зазначено вище, ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.12.2024, яка набрала законної сили, у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було відмовлено.

Таким чином, позивач не використав свого права щодо можливості примусового виконання постанови суду від 16.02.2012.

Окремо суд бере до уваги, що в даному випадку виконання постанови суду від 16.02.2012 передбачає вчинення дій Черкаської міської радою протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням чинності, шляхом розгляду на сесії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під розміщення магазину по вул. Гагаріна біля перехрестя зі спуском Богдана Хмельницького» і прийняття відповідного мотивованого рішення з цього питання. Черкаська міська рада є колегіальним органом місцевого самоврядування, який проводить свою роботу сесійно і здійснює прийняття рішень відкритим поіменним голосуванням. У випадку недостатності голосів відповідне рішення вважається не прийнятим. До того ж з огляду на характер правовідносин, які були предметом розгляду й обумовили ухвалення судом постанови від 16.02.2012, то вирішення питання про ухвалення міської радою рішення на виконання такої постанови суду має розглядатись виключно на пленарному засіданні (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За обставинами даної справи судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з заявою про виконання постанови суду від 16.02.2012 до 2024 року. Після звернення позивача у 2024 році, задля виконання відповідної постанови суду було складено проект відповідного рішення міської ради (№4676-9-з), а питання щодо прийняття такого рішення неодноразово виносилось на розгляд сесії Черкаської міської ради, проте не було прийнято через відсутність достатньої кількості голосів про його затвердження.

Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість доводів позивача щодо відсутності поважних причин невиконання Черкаською міською радою постанови суду від 16.02.2012.

За таких обставин, враховуючи, що позивач не скористався правом на звернення до примусового виконання постанови суду від 16.02.2012, а відтак не вжив всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для забезпечення примусового виконання такого судового рішення, а на теперішній час строк для примусового виконання такого судового рішення сплинув, беручи до уваги особливості організаційної діяльності та процедури прийняття рішень міською радою, а також відсутність доказів того, що невиконання відповідного судового рішення Черкаською міською радою відбулося без поважних причин, то суд доходить висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю шляхом покладання на головну посадову особу органу місцевого самоврядування територіальної громади міста Черкаси міського голову м. Черкаси обов`язку з подання звіту про виконання відповідного судового рішення у п`ятнадцятиденний термін з моменту постановлення даної ухвали.

Окремо суд звертає увагу, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним.

В цьому контексті слід зауважити, що незважаючи на сплив строків для примусового виконання постанови суду від 16.02.2012, в силу принципу обов`язковості судових рішень та засад діяльності органів місцевого самоврядування, відповідне судове рішення підлягає обов`язковому виконанню. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення). В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення. Подібний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 26.01.2021 у справі № 611/26/17.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявників на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного судового рішення, за що держава несе відповідальність, презумується. Отже у випадку безпідставного тривалого невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили і набуло статусу остаточного, у особи, на користь якої ухвалене відповідне судове рішення, виникає право на відшкодування шкоди завданої його невиконанням за рахунок держави, що гарантовано позитивним обов`язком держави по забезпеченню права на ефективний засіб правового захисту, передбаченого ст. 13 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з огляду на обставини даної справи, відмова у задоволенні заяви позивача про встановлення засобу судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, не позбавляє заявника можливості отримати ефективний засіб правового захисту у випадку безпідставного довготривалого невиконання відповідачем постанови суду від 16.02.2012.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 248, 294, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 28 липня 2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко