Справа № 440/4843/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 24 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4843/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., Розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом виконуючого обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Лук`янченка Вадима Олеговича в інтересах Державної екологічної інспекції Центрального округу до Полтавської міської ради, Комунального підприємства "Декоративні культури" Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської міської ради, Комунального підприємства Декоративні культури Полтавської міської ради, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000, ) та комунального підприємства Декоративні культури Полтавської міської ради (36039, вул. Української Центральної Ради, 2 м. Полтава ) щодо незабезпечення організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Дуб черешчатий площею 0,01 га, координації здійснення землеустрою цієї земельної ділянки та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

зобов`язати Полтавську міську раду організувати проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Дуб черешчатий площею 0,01 га, координувати здійснення землеустрою цієї земельної ділянки, контролювати використання і охорону земель комунальної власності;

визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства Декоративні культури Полтавської міської ради (36039, вул. Української Центральної Ради, 2 м. Полтава ) щодо незабезпечення режиму охорони та збереження об`єкта ПЗФ, проведення робіт із винесення, меж ботанічної пам`ятки природи, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка;

зобов`язати комунальне підприємство Декоративні культури Полтавської міської ради (36039, вул. Української Центральної Ради, 2 м. Полтава ) та Полтавську міську раду (вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000, ), з метою забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта ПЗФ, провести роботи із винесення меж ботанічної пам`ятки природи, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу Полтавською міською радою та КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради не вжито заходів щодо виконання вимог закону щодо винесення меж заказника та не закріплено його межі в натурі (на місцевості). Наведене унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки межі об`єкту природно заповідного фонду чітко не визначені, а земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30.04.2025 до суду надійшов відзив від Полтавської міської ради в якому проти позову відповідач заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Вказував на порушення строків звернення до суду з даним позовом та відсутності повноважень Державної екологічної інспекції на звернення до суду із заявленими позовними вимогами у якості позивача, що тягне за собою відсутність цього ж права у прокуратури.

30.04.2025 до суду надійшло клопотання відповідача Полтавської міської ради щодо залишення позовної заяви без розгляду.

05.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

07.05.2025 від Комунального підприємства "Декоративні культури" Полтавської міської ради надійшли пояснення, що суд розцінює, як відзив на позовну заяву. В якій відповідач зазначає, що Полтавською міською радою проведено організацію встановлення меж пам`яток природи та розпочату процедуру землеустрою пам`яток природи.

Ухвалою суду від 12.05.2025 було витребувано у позивача письмові пояснення щодо заявленого клопотання відповідача.

До суду надійшли пояснення на клопотання, в яких позивач заперечував проти залишення позовної заяви без розгляду, виклавши свою позицію.

Ухвалою суду від 21.05.2025 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

В ході моніторингу використання об`єктів природно-заповідного фонду Полтавського району Полтавської області окружною прокуратурою виявлено факти порушення законодавства в сфері охорони цих об`єктів.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної Ради від 13.12.1975 №531 Дуб черешчатий, віком близько 180 років, розташований за адресою: Першотравневий проспект, 17, м. Полтава Полтавської області (далі Віталія Грицаєнка, 17, м. Полтава Полтавської області, відповідно до рішення Полтавської міської ради від 12.12.23) та площею 0,01 га оголошено пам`яткою природи місцевого (п. 9 Додатку №2 до рішення).

Встановлено, що КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради, у віданні якого перебуває зазначений об`єкт природно-заповідного фонду, не виконано вищенаведені вимоги закону, не встановлено меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі (на місцевості).

Відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації від 06.01.2025 №20/04.3-13 до Департаменту не надходила та не розглядалась документація із землеустрою щодо організації і встановлення меж території вказаного об`єкту природно-заповідного фонду в натурі.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 23.01.2025 №10-16-0.62-255/2-25 до Регіонального фонду документація із землеустрою та оцінки земель, що передається до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, їх розробниками щодо організації і встановлення меж території вказаного об`єкту природно-заповідного фонду в натурі не передавалась.

Позивач зазначає, що протягом тривалого часу Полтавською міською радою та КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради не вжито заходів щодо виконання вимог закону щодо винесення меж заказника та не закріплено його межі в натурі (на місцевості). Наведене унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки межі об`єкту природно заповідного фонду чітко не визначені, а земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Статтею 43 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У статті 79 Земельного кодексу України вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою це - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

В статті 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій» є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій» одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Статтею 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

При цьому, ст. 19 Закону України «Про землеустрій» визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про землеустрій», замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у даному спорі на Полтавську міську раду, як на землевласника, покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Дуб черешчатий» площею 0,01 га, а саме формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав з визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, тобто здійснення землеустрою цієї земельної ділянки; координація здійснення такого землеустрою та контроль за використанням і охороною земель комунальної власності.

В той же час, згідно з положеннями Статуту комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, власником та одноосібним Засновником КП є Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради (надалі Власник), органом управління КП є Управління житлово комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Статтею 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Отже, рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Головною метою діяльності КП є організація та проведення робіт з благоустрою та утримання парків, скверів та пляжів в належному санітарно - технічному стані для активного відпочинку та розваг мешканців міста, задоволення культурних запитів різноманітних груп населення та створення умов для відновлення фізичних і духовних сил, спілкування людей у сфері дозвілля, збереження «зелених легенів міста» для майбутніх поколінь громади міста.

Пунктом 3.3 Статуту КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради передбачено, що майно Підприємства знаходиться у комунальній власності і закріплюється за Підприємством на праві господарського відання.

Відповідно до п.3.6 майно Підприємства, придбане ним у процесі здійснення господарської діяльності, також належить на праві комунальної власності Полтавській міській територіальній громаді, в особі полтавської міської ради, та перебуває на балансовому обліку Підприємства і закріплене за Підприємством на праві господарського відання.

Згідно п.3.11 Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до предмету діяльності та чинного законодавства.

Таким чином, зі змісту вище зазначених норм законодавства вбачається, що для організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Дуб черешчатий» площею 0,01 га, а саме формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав з визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, тобто здійснення землеустрою цієї земельної ділянки; координації здійснення такого землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта природно -заповідного фонду власники або користувачі такого об`єкту зобов`язані вжити всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд України», зокрема вжити заходів для визначення та встановлення в натурі (на місцевості) меж території об`єкту природно-заповідного фонду, встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Таким чином, саме на Полтавську міську раду та КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж Пам`ятки природи ботанічної, що знаходиться в його віданні, закріплення її меж в натурі (на місцевості).

Відтак, суд приходить до висновку, що невчинення відповідних заходів свідчить про протиправну бездіяльність відповідачів. Так як спірна територія має статус природно-заповідного фонду, вищевказана бездіяльність порушує встановлений порядок його охорони та використання.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності у Держеконінспекції Центрального округу, а відтак і в прокуратури повноважень щодо звернення до суду з даною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з Положенням (п. 7) Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, Державна екологічна інспекція відповідної області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями законодавства: про охорону земель, надр, зокрема щодо додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п.2 Положення про ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Дуб черешчатий» державний контроль за додержанням території пам`ятки природи здійснюється Державною екологічною інспекцією у Полтавській області.

Тобто, уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка має повноваження звертатись до суду з метою реалізації повноважень у сфері охорони й збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Положеннями ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Підстави та порядок реалізації прокурором функції представництва інтересів держави в суді визначено та врегульовано Законом України «Про прокуратуру».

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно позиції, викладеної у Рішенні Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), поняття «інтереси держави» є оціночним, тому прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Верховний суд України в постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 визначив, що поняття «інтереси держави» охоплює широке та водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація поняття інтереси держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. Під час встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі №910/18283/17, від 10.07.2018 у справі №812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 87/379/17-ц, №924/1256/17, від 13.11.2019 у справі №925/315/19, від 21.01.2020 у справі №910/2538/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

«Нездійснення захисту» полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста, тощо) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій, тощо) причин.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло і з власності держави), а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

При цьому згідно позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Вказана позиція суду підтверджується положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень.

Прокурор при здійсненні представництва інтересів держави в суді не вважається альтернативним суб`єктом звернення до суду і не замінює належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Однак, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Таким чином, при наявності порушення інтересів держави та бездіяльності органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, буде саме здійснення органами прокуратури представництва інтересів держави.

У зв`язку з цим, окружною прокуратурою листом №55-88-1900ВИХ-25 від 11.02.2025 повідомлено Державну екологічну інспекцію Центрального округу про виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства та з`ясовано питання щодо реалізації наданих законом повноважень у сфері використання об`єкту природно - заповідного фонду, намірів на відповідне реагування.

Державною екологічною інспекцією Центрального округу листом №06-08/889 від 13.02.2025 повідомлено, що з метою попередження та недопущення порушення вимог природоохоронного законодавства України, інспекція просить окружну прокуратуру вжити заходів представницького характеру, в прядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», стосовно впорядкування об`єкту природно-заповідного фонду пам`ятки природи місцевого значення «Дуб черешчатий».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана позовна заяву подана в межах повноважень, які покладені на Державну екологічну інспекцію Центрального округу та відповідно прокуратуру яка звернулась до суду в інтересах держави в особі інспекції.

Відтак, суд приходить до висновку, що прокурор правомірно звернувся до суду з цим позовом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Прокурор при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4844,00 грн.

Докази понесення судових витрат до суду не надали.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням наведеного, оскільки прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах суб`єкта владних повноважень в особі Державної екологічної інспекцієї Центрального округу, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов виконуючого обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Лук`янченка Вадима Олеговича (вул. Антона Грицая, 1, м. Полтава, Полтавська, область, 36000) в інтересах Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) до Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Комунального підприємства "Декоративні культури" Полтавської міської ради (вул. Української Центральної Ради, 2, м. Полтава, 36039, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради та комунального підприємства Декоративні культури Полтавської міської ради щодо незабезпечення організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Дуб черешчатий площею 0,01 га, координації здійснення землеустрою цієї земельної ділянки та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності.

Зобов`язати Полтавську міську раду організувати проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Дуб черешчатий площею 0,01 га, координувати здійснення землеустрою цієї земельної ділянки, контролювати використання і охорону земель комунальної власності.

Визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства Декоративні культури Полтавської міської ради (36039, вул. Української Центральної Ради, 2 м. Полтава ) щодо незабезпечення режиму охорони та збереження об`єкта ПЗФ, проведення робіт із винесення, меж ботанічної пам`ятки природи, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Зобов`язати комунальне підприємство Декоративні культури Полтавської міської ради та Полтавську міську раду з метою забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта ПЗФ провести роботи із винесення меж ботанічної пам`ятки природи, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова