Справа № 420/36375/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36375/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 30.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства ВС-СЕРВІС до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство ВС-СЕРВІС (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі ДПС), Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУДПС) та просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН):

№11516883/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №69 від 09.05.2024 року;

№11516880/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №77 від 09.05.2024 року;

№11516879/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №81 від 09.05.2024 року;

№11516885/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №82 від 09.05.2024 року;

№11516882/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №89 від 09.05.2024 року;

№11516881/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №94 від 09.05.2024 року;

№11516876/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №98 від 09.05.2024 року;

№11516877/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №101 від 09.05.2024 року;

№11516878/34506837 від 30.07.2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної №105 від 09.05.2024 року;

№11913758/34506837 від 15.10.2024 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної №192 від 25.07.2024 року;

№11913760/34506837 від 15.10.2024 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної №198 від 14.08.2024 року;

№11913671/34506837 від 15.10.2024 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної №219 від 30.08.2024 року;

- зобов`язати ДПС зареєструвати в ЄРПН подані ПП податкові накладні №66 від 09 травня 2024 року, №69 від 09 травня 2024 року, №77 від 09 травня 2024 року, №81 від 09 травня 2024 року, №82 від 09 травня 2024 року, №89 від 09 травня 2024 року, №94 від 09 травня 2024 року, № 98 від 09 травня 2024 року, №101 від 09 травня 2024 року, №105 від 09 травня 2024 року, №192 від 25 липня 2024 року, №198 від 14 серпня 2024 року, №219 від 30 серпня 2024 року датою їх фактичного подання на реєстрацію.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11516884/34506837 від 30.07.2024 року, №11516883/34506837 від 30.07.2024 року, №11516880/34506837 від 30.07.2024 року, №11516879/34506837 від 30.07.2024 року, №11516885/34506837 від 30.07.2024 року, №11516882/34506837 від 30.07.2024 року, №11516881/34506837 від 30.07.2024 року, №11516876/34506837 від 30.07.2024 року, №11516877/34506837 від 30.07.2024 року, №11516878/34506837 від 30.07.2024 року, №11913758/34506837 від 15.10.2024 року, №11913760/34506837 від 15.10.2024 року, №11913671/34506837 від 15.10.2024 року про відмову у реєстрації податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні приватного підприємства ВС-СЕРВІС №66 від 09.05.2024 року, №69 від 09.05.2024 року, №77 від 09.05.2024 року, №81 від 09.05.2024 року, №82 від 09.05.2024 року, №89 від 09.05.2024 року, №94 від 09.05.2024 року, №98 від 09.05.2024 року, №101 від 09.05.2024 року, №105 від 09.05.2024 року, №192 від 25.07.2024 року, №198 від 14.08.2024 року та №219 від 30.08.2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Стягнуто з ДПС за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства ВС-СЕРВІС суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 31491,20 грн.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/36375/24 та стягнення на користь товариства судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 20000 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року заяву представника позивача задоволено частково.

Стягнуто з ДПС на користь ПП витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між адвокатом Щербиною Ю.І. (як адвокатом) та ПП (як клієнтом) (далі сторони) було укладено договір про надання правової допомоги №02.11/24 від 01.11.2024 року (далі Договір), за п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та па умовах, передбачених даним поговором та додатковими угодами.

Згідно п.4.1 Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Відповідно до п.п.4.3-4.4. Договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі, відповідно до домовленості сторін та з урахуванням Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.

Згідно п.2 Додатку Орієнтовний план роботи адвоката та вартість надання правничої допомоги до Договору про надання правової допомоги №02.11/24 від 01.11.2024 року вбачається, що вартість послуги надання правничої допомоги (що включає у себе, згідно п.1 Додатку, ознайомлення з документами бухгалтерського обліку, що подавались до податкового органу для реєстрації податкових накладних; підготовка документів для судового оскарження рішень комісії податкового органу; підготовка та подання позовної заяви до суду) складає 20000 грн. за оскарження 13 рішень комісії податкового органу, включаючи податки, що сплачує адвокат за результатом своєї діяльності.

На підтвердження оплати клієнтом наданих правничих послуг, до суду додатково надано платіжну інструкцію №2798 від 13.01.2025 року на суму 20000 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що співмірним розміром судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу по даній справі, є 6000 грн..

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за приписами частини 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 7 ст.139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Так, на підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у загальному розмірі 20000 грн у зв`язку з розглядом справи представником надано: договір про надання юридичних послуг № 02.11/24 від 01.11.2024 року, додаток до цього договору № 02.11/24 від 01.11.2024 року, а також платіжну інструкцію № 2798 від 13.01.2025 на суму 20000 грн..

Водночас, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане у суду апеляційної інстанції наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Крім того, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного суду від 30.09.2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

В свою чергу, колегія суддів визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Судова колегія враховує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката. Більш того, розгляд справи здійснювався без особистої участі представника позивача у судовому засіданні.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем не було оскаржено додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року про стягнення судових витрат та не надано зауважень щодо визначеної судом першої інстанції суми правничої допомоги, яка підлягає стягненню.

Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що розмір судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, визначений судом 1-ї інстанції у сумі 6000 гривень є співмірним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат та відповідає нормам процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький