Справа № 460/9950/25
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2025 року м. Рівне №460/9950/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач) звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови від 13.05.2025 про накладення штрафу в сумі 5100,00грн;

- скасувати постанову від 13.05.2025 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 5100,00грн (ВП №76937452).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача про накладення штрафу та відповідна постанова є неправомірними, оскільки виконання рішення суду у справі №460/8709/24 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2024 без обмеження максимальним розміром. Розмір пенсії стягувача становить 39457,05грн. Сума нарахованої доплати за період з 20.03.2024 до 30.06.20205 становить 222577,09грн. Зазначена сума буде виплачена стягувачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки позивач не має повноважень самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів.

Ухвалою суду від 12.06.2025 позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), надано строк для усунення недоліків.

Позивач недоліки позовної заяви усунув у строк і спосіб, встановлений судом, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 25.06.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено провести розгляд справи за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 08.07.2025.

04.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки спірна постанова прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства та з повним з`ясуванням усіх обставин. Позивач не виконав рішення суду у строк, встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з цим позивачу була направлена вимога державного виконавця, на яку отримано відповідь. Проте, орган Пенсійного фонду не зазначив дії, які вчинялися на виконання рішення суду, та не надав жодних підтверджуючих документів щодо вжитих заходів. Із заявами про розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду з посиланням на причини, які перешкоджають виконанню рішення, боржник теж не звертався. У зв`язку з невиконанням рішення суду було винесено постанову про накладення на боржника штрафу. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 08.07.2025 оголошено перерву до 15.07.2025 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

У судовому засіданні 15.07.2025 оголошено перерву до 22.07.2025 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

У судове засідання 22.07.2025 представники сторін не прибули, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи положення ст.205, 229, 268 КАС України, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №460/8709/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 20.03.2024 здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 по інвалідності ІІ групи у розмірі відшкодування фактичних збитків, визначених відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 та виплачувати її без обмеження максимальним розміром.

Зазначене рішення набрало законної сили 02.01.2025.

На виконання рішення суду у справі №460/8709/24 Рівненським окружним адміністративним судом 13.01.2025 видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.49).

Постановою від 30.01.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінською І.А. відкрито виконавче провадження №76937452 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом13.01.2025 у справі №460/8079/24 (а.а.с.51-52).

Згідно із п.2 постанови про відкриття провадження, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2025 було доставлено з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 30.01.2025 (а.с.110).

06.03.2025 виконавчим органом сформована вимога державного виконавця, адресована позивачу, щодо надання інформації про виконання судового рішення з наданням підтверджуючих документів (а.а.с.9-10).

13.05.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінською І.А. у виконавчому провадженні №76937452 винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, накладено штраф в сумі 5100грн (а.а.с.61-62).

Під час винесення зазначеної державний виконавець керувалася ст.ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Постанову про накладення штрафу від 13.05.2025 було доставлено з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 13.05.2025 (а.с.109).

Вважаючи дії щодо винесення постанови про накладення штрафу та саму постанову протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.5 ст.19 Закону №1404-VIII, боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною п`ятою статі 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження

За приписами ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII).

Отже, накладення державним виконавцем штрафу на боржника за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямоване на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Судом досліджено матеріали виконавчого провадження та встановлено, що листом від 07.05.2025 №1700-0802-5/33071 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що виконати рішення суду у справі №460/8709/24 не має технічної можливості. Це рішення буде опрацьовано після надання технічної можливості опрацювання електронної пенсійної справи на виконання такого рішення в ІКІС ПФУ "Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи" на базі електронної пенсійної справи (а.с.59).

Вказане свідчить про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження №76937452 (30.01.2025) до моменту винесення оспорюваної постанови про накладення штрафу (13.05.2025) позивач не вчиняв активних дій щодо виконання рішення суду у справі №460/8709/24.

Натомість, листом від 07.05.2025 позивач фактично повідомив виконавчий орган про те, що рішення у справі №460/8079/24 не виконане.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про невиконання позивачем судового рішення з поважних причин.

Позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що ним в період з моменту відкриття виконавчого провадження №76937452 (30.01.2025) до моменту винесення оспорюваної постанови про накладення штрафу (13.05.2025) вчинялися активні дії щодо виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається також на часткове виконання судового рішення у справі №460/8079/24.

Проте, суд вважає такі посилання некоректними, оскільки перерахунок ОСОБА_1 пенсії на виконання рішення суду у цій справі було проведено 09.06.2025 (після застосування оспорюваною постановою від 13.05.2025 штрафу), що підтверджується рішенням від 09.06.2025 №28 (а.а.с.15-16).

Суд відхиляє доводи позивача про те, що зі змісту оспорюваної постанови неможливо встановити фактичні підстави її винесення, оскільки така містить виключно посилання на норми ст.ст.63 та 75 Закону №1404-VIII.

Так, у постанові від 13.05.2025 зазначено таке: "07.05.2025 боржник надіслав до Відділу повідомлення вих.№1700-0802-5/33071 про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в рівненській області не має технічної можливості самостійно виконати дане рішення суду. Дана відповідь жодним чином не відображає дії, які вчинялися ГУ ПФУ у Рівненській області для виконання рішення суду. Боржник не звертався до державного виконавця із заявами про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення з посиланням на причини, які перешкоджають у його виконанні. Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії. Приписами Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії".

Отже, оспорювана постанова від 13.05.2025 містить належне обґрунтування підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд пересвідчився, що об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення, у спірних правовідносинах відсутні, а оспорювана постанова про накладення штрафу відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, а отже до скасування не підлягає.

Щодо посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, суд зазначає, що такі не є релевантними.

Так, предметом розгляду у справі №560/523/19 були ухвали судів першої та апеляційної інстанцій щодо накладення штрафу в розмірі 38420,00грн на начальника пенсійного органу в порядку статті 382 КАС України. Обставини справи стосувалися питання часткового виконання пенсійним органом судового рішення в частині здійснення перерахунку довічного грошового утримання, проте нездійснення фактичної виплати через відсутність відповідних коштів по асигнуваннях.

Предметом спору у справі №812/1813/18 було визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення на пенсійний орган штрафу у сумі 5100,00грн. Обставини справи стосувалися питання часткового виконання пенсійним органом судового рішення в частині здійснення перерахунку пенсії, проте нездійснення фактичної виплати через відсутність відповідних коштів по асигнуваннях.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність постанови про накладення штрафу. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов підтвердження під час судового розгляду.

Отже, у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул.Замкова, буд.29, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 43316386).

Рішення складено 24 липня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар