Справа № 140/6839/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6839/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Координаційно-моніторингової митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (далі ТзОВ «777 Трейдінг Груп», позивач) звернулось із позовом до Координаційно-моніторингової митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Волинської митниці МД №24UA40U2. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2024 №UA126000/2024/000025/2, визначивши митну вартість за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).

Відтак, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Ухвалою суду від 24.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що 30.12.2024 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Ковель» Волинської митниці ТзОВ «777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» через декларанта ФОП ОСОБА_1 була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) ІМ 40 ДЕ №24UA40U2 на товар «Автобус міський, що був у використанні: -марка згідно з довідником - VDL BERKHOF; - модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200; - (кузов, шасі, рама) - №XMGDE02FS0H017583; - включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 40 місць; - загальна к-сть стоячих - 43 місця; - для людей з обмеженими можливостями 1 місце; - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; -тип двигуна дизель; -робочий об`єм циліндрів двигуна 6693см.куб.; - номер двигуна невизначений; - потужність - 160kw; - колісна формула - 4х2; - календарний рік виготовлення 2008; - модельний рік виготовлення 2008. Країна виробництва -(NL). Торгівельна марка «VDL»» і заявлена митна вартість 210629,21 грн (3950 євро фактурна вартість та 37825,00 грн транспорті витрати).

Разом з ЕМД подані наступні документи (гр. 44): рахунок-фактура (інвойс) від 06.12.2024 №10241084; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF01331383; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.01.2024 №, від 09.12.2024 №A 56454676; калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 29.12.2024 №2175; зовнішньоекономічний контракт від 17.11.2024 №1711NL; договір про надання послуг митного брокера від 24.01.2022 №24/01; довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 29.12.2024 № 91224003; фотографії транспортного засобу від 30.12.2024; копія митної декларації країни відправлення від 10.12.2024 №MRN 24NLDOF6H3E4BNTDA9.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Так, аналізуючи подані позивачем документи для митного оформлення товарів, митним органом встановлено, що продавець товару згідно контракту від 27.07.2024 №2707pl (далі - Контракт) фірма SETTE GROUP Sp.z o.o., зареєстрована в Нідерландах, та поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів. При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.12.2024 № НОМЕР_1 видане в Австрії.

Також, для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н, по маршруту Zevenbergen (Нідерланди) Ягодин (Україна), яка складає 37 825,00 грн, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат.

Разом з тим, декларантом на вимогу митного органу надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 31.12.2024 №62. Згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті.

Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (зі змінами), передбачено обов`язкові реквізити, які повинні містити платіжні інструкції в іноземній валюті, зокрема, підпис(и) (власноручний(і)/ електронний(і)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком.

З урахуванням викладеного, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 31.12.2024 №62 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених вищезазначеною постановою.

Окрім того, дана платіжна інструкція в іноземній валюті не відповідає умовам передоплати, визначеним в пункті 5 Контракту, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 виписане на покупця товару 09.12.2024, товар оформлено на експорт 10.12.2024 (згідно копії митної декларації країни відправлення № MRN24NLDOF6H3E4BNTDA9), ввезено на митну територію України 28.12.2024 (згідно даних в ЄАІС Державної митної служби України), а оплата за платіжною інструкцією в іноземній валюті №62 здійснена 31.12.2024. Також вказану платіжну інструкцію не можливо ідентифікувати як таку, що підтверджує здійснення передоплати за оцінюваний товар, оскільки сума оплати за даною платіжною інструкцією не відповідає сумі Контракту та відсутнє посилання на інвойс від 06.12.2024 №10241084.

При цьому, одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 МК України). Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат. Надане декларантом тимчасове свідоцтво про реєстрацію від 09.12.2024 №A56454676 видане в Австрії, що свідчить про те, що автобус переміщувався з Австрії.

Також представник відповідача зазначив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.12.2024 № НОМЕР_1 видане в Австрії і виписане на Allianz Dani-Kla Gnbh Vosendorf. В свою чергу, згідно інформації з мережі Інтернет, вищевказана фірма страхове бюро в Австрії.

В калькуляції витрат по доставці від 30.12.2024 вказано, що страхування за рахунок ТОВ «777 Трейдінг Груп» не здійснювалось. Проте, умова поставки EXW, вказана в ЕМД від 30.12.2024 №24UA40U2 передбачає, що замовник бере на себе всі витрати, ризики на транспортування товару від точки зберігання до місця призначення.

Отже, існує ризик надання неправдивої інформації. Проаналізувавши Контракт, встановлена відсутність пункту про відповідальність Покупця у разі не виконання умов щодо оплати. Варто відзначити, що передоплата це попередня повна чи часткова оплата за товар чи послуги, здійснена до отримання цих товарів чи послуг. Отже, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, які, відповідно до частини десятої статті 58 МК України, є складовою митної вартості.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 31.12.2024 б/н.

Отже, декларантом не забезпечено надання відповідно до п.2 частини другої статті 52 Митного кодексу України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В подальшому митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено,- пасажирського автобуса ідентичної марки- «VDL BERKHOF» та моделі «AMBASSADOR 200», з ідентичною країною походження (EU), ідентичного календарного та модельного року виготовлення- 2008, з подібними технічними характеристиками (6693см3, 160квт, 40 сидячих та 43 стоячих місця), який ввезено на митну територію України на ідентичних умовах поставки EXW Zevenbergen, NL, від ідентичного продавця «WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V.», та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить: 9500 євро за шт. (ЕМД від 14.11.2023 року №UA205030/2023/021284).

З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву було подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін.

Щодо клопотання про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи у судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін.

У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти тверджень представника відповідача викладених у відзиві з підстав зазначених в адміністративному позові. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Разом з тим додатково зазначив, що Координаційно-моніторинговою митницею не надано до суду документального підтвердження джерела визначення митної вартості - МД від 14.11.2023 №UA205030/2023/021284, але цей доказ нами здобуто законним шляхом, а саме з документів до відзиву наданих Волинською митницею до судових справ 140/3249/25, 140/3346/25, 140/3477/25 та інших судових справ.

Представник позивача ознайомившись з витягом з ЄАІС щодо митного оформлення за МД від 14.11.2023 № UA205030/2023/021284 (джерело митної вартості) заявив -, що митна вартість автобуса, взятого за основу коригування митної вартості - МД від 14.11.2023 №UA205030/2023/021284, також визначена митним органом самостійно за резервним методом - 6 методом, що підтверджено записом в гр.431, що не дає можливості визначення дійсної ціни товару взятого за основу для коригування.

Крім того за основу зазначена МД від 14.11.2023 №UA205030/2023/021284, яка оформлена більше року до моменту винесення рішення про коригування митної вартості товарів №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024.

Наведене свідчить про недотримання митним органом частини 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі де визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи довільній або фіктивній вартості.

Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження, обґрунтовуючи тим, що оскаржуване рішення митного органу лише встановлює результати здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 54 та 55 МК України. Відповідне рішення митного органу не містить жодних зобов`язань для Позивача у вчиненні будь-яких дій, що свідчить про відсутність порушення його прав, свобод та інтересів.

Митний орган додав, що достовірне визначення митної вартості товару не є правом декларанта, а є його обов`язком. З огляду на вищевикладене, прийняте Координаційно-моніторинговою митницею рішення не порушує жодних прав, свобод та інтереси ТзОВ «777 Трейдінг Груп», передбачених, як законодавством України, так і міжнародними договорами.

Як наслідок, митниця зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, Координаційно-моніторингова митниця вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають судовому розгляду, оскільки не породжують для позивача жодних правових наслідків.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 у задоволенні клопотання Координаційно-моніторингової митниці про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Координаційно-моніторингової митниці про визнання протиправним та скасування рішення, відмовлено.

21.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких зазначив, що позивачу було запропоновано надати до Митниці додаткові документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу. Декларант відмовився від надання додаткових документів (крім платіжної інструкції від 31.12.2024 № 62), про що зазначено в заяві від 31.12.2024 б/н.

Таким чином, позивачем не забезпечено вимоги передбаченої пунктом 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, а саме подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вищевикладений висновок також міститься у Рішенні про коригування митної вартості товарів від 31.12.2024 №UA126000/2024/000025/2.

Отже, твердження позивача про порушення митним органом принципу обґрунтованості є безпідставним. Відмова від подання додаткових документів свідчить про невиконання ним обов`язку щодо надання достовірної інформації, передбаченого Митним кодексом України.

З огляду на це, дії митного органу щодо коригування митної вартості є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству.

Також представник відповідача додав, що твердження відповідача щодо «заниження вартості товару» зазначене на підставі аналізу інформації з ЄАІС Держмитслужби, а також інших офіційних джерел таких як офіційні прайс-листи виробників (дилерів) та довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних транспортних засобів, що доказує обґрунтованість такого твердження митного органу.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару не дають змогу встановити митну вартість товару. Митницею надано належне обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості транспортного засобу, а отже, позовні вимоги ТзОВ «777 Трейдінг Груп», є необґрунтованими та непідтвердженими належними і допустимими доказами та не можуть бути задоволеними в законному порядку.

Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

17.11.2024 між ТзОВ «777 Трейдінг Груп» та Womy equipment supply B.V. (Нідерланди), укладено зовнішньоекономічний контракт №1711NL відповідно до якого Womy equipment supply B.V., (надалі - продавець) зобов`язався поставити і передати у власність ТзОВ«777 Трейдінг Груп» (надалі - покупець) товар - автобуси VDL Ambassador SB 200.

Доповненням №4 від 17.12.2024 до контракту 1711NL від 17.11.2024 внесено зміни та відповідно до якого Womy equipment supply B.V., (надалі - продавець) зобов`язався поставити і передати у власність «777 Трейдінг Груп» автобус VDL Ambassador SB 200 vin -XMGDE02FS0H017583.

Покупець прийняти та оплатити на умовах, визначених у цьому контракті.

Ціна Контракту встановлюється в Євро. Валютою платежу за цим контрактом є Євро.

Загальна сума контракту становить 91 800,00 Євро

Ціна транспортного засобу становить 3950,00 Євро.

Змінами №1 від 23.12.2024 до доповнення №4 від 17.12.2024 до контракту 1711NL від 17.11.2024 загальна сума контракту змінена 94 800 Євро. Ціна транспортного засобу «автобус VDL Ambassador SB 200 vin -XMGDE02FS0H017583» становить 3 950,00 Євро.

Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №62 від 31.12.2024, здійснено оплату товару.

Згідно із інвойсом №10241084 від 06.12.2024 Womy Equipment Supply B.V. (Нідерланди) поставлено автобус VDL Ambassador SB 200 vin - НОМЕР_2 .

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 30.12.2024 декларантом ТзОВ «777 Трейдінг Груп» в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №24UA40U2 з описом товару «Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником VDL BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200 -(кузов, шасі, рама) №XMGDE02FSOH017583 - включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 40 місць, загальна к-сть стоячих -43 місця, для людей з обмеженими можливостями - 1 місце, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 6693 см.куб., номер двигуна невизначений, потужність 160 kw, колісна формула - 4х2, календарний рік виготовлення 2008, модельний рік виготовлення 2008. Країна виробництва-(NL) Торгівельна марка "VDL"».

У вказаній декларації митна вартість товару визначена за основним - першим методом, а саме на основі ціни товару з урахуванням коригування відповідно до п.10 ст.58 МК України на витрати на доставку товару на суму 37 825,00 грн.

Страхування товару за кошти ТзОВ «777 Трейдінг Груп» не проводилось, затрат на навантаження та розвантаження не було.

Для підтвердження митної вартості надано: рахунок-фактура (інвойс) від 06.12.2024 №10241084; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF01331383; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.01.2024 №, від 09.12.2024 №A 56454676; калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 29.12.2024 №2175; зовнішньоекономічний контракт від 17.11.2024 №1711NL; договір про надання послуг митного брокера від 24.01.2022 №24/01; довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 29.12.2024 № 91224003; фотографії транспортного засобу від 30.12.2024; копія митної декларації країни відправлення від 10.12.2024 №MRN 24NLDOF6H3E4BNTDA9.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь на запит митного органу ТзОВ «777 Трейдінг Груп» при митному оформленні надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 31.12.2024 №62. У відповідності до ч. 8 ст. 55 МК України ТзОВ «777 Трейдінг Груп» заявою від 01.03.2025 направило митному органу додаткові документи та пояснення.

Отримання документів митним органом підтверджено листом від 21.03.2025 №7.9-2/27-2/13/850.

Координаційно-моніторинговою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/001335.

У графі 33 оскаржуваного рішення №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: «продавець товару відповідно до контракту від 17.11.2024 №1711NL - фірма Womy Equipment Supply B.V., зареєстрована в Нідерландах, поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів, та товар оформлено на експорт в Нідерландах 26.11.2024 (згідно наданої копії митної декларації країни відправлення №MRN4NLDOF6H3E4BNTDA9). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.12.2024 №А56454676 видане в Австрії.

Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України).

Пунктом 5 Контракту передбачена передоплата за товар. Банківських платіжних документів, що підтверджують факт здійснення передоплати за оцінюваний товар, не було надано. Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат».

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта- митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже завершено,- пасажирського автобуса ідентичної марки- «VDL BERKHOF» та моделі «AMBASSADOR 200», з ідентичною країною походження (EU), ідентичного календарного та модельного року виготовлення-2008, з подібними технічними характеристиками (6693 см3, 160 квт, 40 сидячих та 43 стоячих місця), який ввезено на митну територію України на ідентичних умовах поставки EXW Zevenbergen, NL від ідентичного продавця «Womy Equipment Supply B.V.», та з урахуванням обсягу партіі товару (1 шт). Рівень митної вартості становить: 9 500,00 євро за шт (МД від 14.11.2023 №UA205030/2023/021284).

Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 Митного кодексу України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.

Товар випущено у вільний обіг за вмо №240A79U5 від 31.12.2024.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, до МД №24UA40U2 декларант позивача подав наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 06.12.2024 №10241084; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF01331383; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.01.2024 №, від 09.12.2024 №A 56454676; калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 29.12.2024 №2175; зовнішньоекономічний контракт від 17.11.2024 №1711NL; договір про надання послуг митного брокера від 24.01.2022 №24/01; довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 29.12.2024 № 91224003; фотографії транспортного засобу від 30.12.2024; копія митної декларації країни відправлення від 10.12.2024 №MRN 24NLDOF6H3E4BNTDA9.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом від 17.11.2024 №1711NL визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця. Згідно з пунктами 1, 2 контракту предметом поставки транспортні засоби VDL Ambassador SB 200 vin-XMGDE02FSOHO17428, XMGDE02FSOHO17552, XMGDEO2FSOHO17504, XMGDE02FSOHO18066. Загальна сума контракту становить 13 900,00 Євро. Ціна одиниці транспортного засобу становить:

vin-XMGDE02FSOHO17428 -3 000,00 Євро,

vin-XMGDE02FSOHO17552 - 3 000,00 Євро,

vin-XMGDEO2FSOHO17504 - 3 950,00 Євро,

vin-XMGDE02FSOHO18066 - 3 950,00 Євро.

Доповненням №4 від 17.12.2024 до контракту 1711NL від 17.11.2024 внесено зміни та відповідно до якого Womy equipment supply B.V, а саме змінено до п.1,2 та викладено в такій редакції « 1. Предмет контракту. Продавець зобов??язується поставити товар-VDL Ambassador SB 200 vin-XMGDE02FSOHО17428, XMGDEO2FSOHO17552, XMGDE02FSOHO17504, XMGDEO2FSOHO18066, XMGDE02FSOHO17506, XMGDE02FSOHO17521, XMGDE02FSOHO19770, XMGDE02FSOHOI7499, XMGDEO2FSOHOI7589, XMGDE02FSOHO17581, XMGDEO2FSOHO17579, XMGDEO2FSOHOI7569, XMGDEO2FSOHO1714, XMGDE02FSOHO17539, XMGDE02FSOHO17507, XMGDE02FSOHO17505, XMGDE02FSOHO17568, XMGDE02FSOHO17533, XMGDE02FSOHO17583, XMGDEO2FSOHO17573, XMGDE02FSOHO19429, XMGDE02FSOHOI7505, XMGDE02FSOHOI7585, XMGDEO2FSOHO17540, один із них автобус VDL Ambassador SB 200, vin - НОМЕР_3 , ціною 3 950,00 євро (загальна вартість контракту 91 800,0 Євро).

Змінами №1 до Доповненням №4 від 17.12.2024 до контракту 1711NL від 17.11.2024 внесено зміни та відповідно до якого Womy equipment supply B.V, а саме змінено до п.1,2 та викладено в такій редакції « 1. Предмет контракту. Продавець зобов??язується поставити товар-VDL Ambassador SB 200 vin-XMGDE02FSOHО17428, XMGDEO2FSOHO17552, XMGDE02FSOHO17504, XMGDEO2FSOHO18066, XMGDE02FSOHO17506, XMGDE02FSOHO17521, XMGDE02FSOHO19770, XMGDE02FSOHOI7499, XMGDEO2FSOHOI7589, XMGDE02FSOHO17581, XMGDEO2FSOHO17579, XMGDEO2FSOHOI7569, XMGDEO2FSOHO1714, XMGDE02FSOHO17539, XMGDE02FSOHO17507, XMGDE02FSOHO17505, XMGDE02FSOHO17568, XMGDE02FSOHO17533, XMGDE02FSOHO17583, XMGDEO2FSOHO17573, XMGDE02FSOHO19429, XMGDE02FSOHOI7505, XMGDE02FSOHOI7585, XMGDEO2FSOHO17540, один із них автобус VDL Ambassador SB 200, vin - НОМЕР_3 , ціною 3 950,00 євро (загальна вартість контракту 94 800,0 Євро).

Відповідно до інвойсу від 06.12.2024 №10241084 загальна вартість товару становить 3 950,00 євро. Даним документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну, умови оплати.

Ціна товару в інвойсі від 06.12.2024 №10241084 (3 950,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA40U2 (графа 22).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 31.12.2024 №62, від 22.11.2024 №46, від 02.12.2024 №50, від 04.12.2024 №51, від 16.12.2024 №57, від 24.12.2024 №60, від 27.12.2024 №61, від 12.02.2025 №10 відповідно до якої позивач на виконання умов контракту від 17.11.2024 №1711NL, перерахував на рахунок продавця 94 800,00 Євро.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №24UA40U2 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі від 06.12.2024 №10241084 . Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Крім того, визначаючи митну вартість за першим методом за МД №24UA40U2, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України 39 250,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із МД калькуляцією транспортних витрат від 30.12.2024 (а.с. 73), так як транспортування здійснюється власним транспортом та на вимогу митного органу надано копію договору про надання послуг від 23.12.2024 №23-1/12 та акт прийому-передачі №23-1/12 від 30.12.2024.

Розподіл витрат проведено відповідно до інформації наданої виконавцем договору на транспортування.

Вартість транспортування до кордону включена у ціну товару та відповідно сплачено всі податки.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому суд вважає, що надана калькуляція транспортних витрат та копія договору про надання послуг від 23.12.2024 №23-1/12 та акт прийому-передачі №23-1/12 від 30.12.2024 відповідають рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, при цьому товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.

Щодо твердження митного органу про те, що продавець товару відповідно до контракту від 17.11.2024 №1711NL - фірма Womy Equipment Supply B.V., зареєстрована в Нідерландах, поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів, та товар оформлено на експорт в Нідерландах 03.12.2024 (згідно наданої копії митної декларації країни відправлення №MRN24NLDOF6H3E4BNTDA9). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.12.2024 № НОМЕР_4 видане в Австрії., суд зазначає наступне.

Суд вважає, що представник відповідача необґрунтовано вважає, що документ з номером від 09.12.2024 №А56454676 є свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Документ з номером від 09.12.2024 №А56454676 є свідоцтвом про допуск транспортного засобу до експлуатації з короткочасними номерними знаками виданими на термін з 09.12.2024 по 29.12.2024.

Транспортний засіб нами придбано у Womy equipment supply B.V відповідно до контракту від 17.11.2024 №1711NL, за умовами якого, за погодженням сторін, підготовка документів на експорт здійснюється продавцем (Womy equipment supply B.V.) самостійно, в тому числі і виготовлення свідоцтва про допуск транспортного засобу до експлуатації.

Декларантом було зроблено запит до продавця Womy equipment supply B.V. для отримання пояснення, чому свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації 09.12.2024 №А56454676 року видане в Австрії.

Листом від 24.04.2025 Womy equipment supply B.V. повідомило, що свідоцтва про допуск транспортного засобу до експлуатації від 09.12.2024 №А56454676 в іншій державі-члені Європейського Співтовариства (Австрія) є законною та відповідає вимогам Директиви Європейського Парламенту і Ради 2009/103/ЄС від 16.09.2009 про страхування цивільної відповідальності у зв`язку з використанням моторних транспортних засобів та забезпечення виконання обов`язку щодо страхування такої відповідальності.

Видача свідоцтва про допуск транспортного засобу до експлуатації від 09.12.2024 №А56454676 не є свідченням здійснення реєстрації транспортного засобу в розумінні Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/ЄС від 29.04.1999 «Про реєстраційні документи на транспортні засоби».

Свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації від 09.12.2024 №А 56454676 - це тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом з короткочасними номерними знаками на термін з 09.12.2024 по 29.12.2024, яке було передано продавцем Womy equipment supply B.V представнику ТзОВ «777 Трейдінг Груп» при передачі транспортного засобу, як підстава для розпорядження транспортним засобом та як дозвіл для руху транспортного засобу по дорогах Європейського Союзу з метою його вивезення за межі Європейського Союзу. (Директива Ради Європейського Союзу 1999/37/ЄС від 29.04.1999 «Про реєстраційні документи на транспортні засоби»).

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 08.01.2024 видано на продавця WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V.

Складовими митної вартості в даному випадку є ціна товару скоригована на суму понесених витрат на транспортування. Умови поставки Товару EXW NL Zevenbergen митним органом під сумнів не ставились.

Суд зазначає, що свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації від 09.12.2024 №А56454676 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08.01.2024 митним органом визнано дійсними.

Товар випущено у вільний обіг за вмд 24UA79U5 від 31.12.2024.

Отже, суд вважає вищезазначені твердження представника відповідача необґрунтованими та безпідставними.

Щодо твердження митного органу про підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат, суд зазначає наступне.

Самостійно декларантом до митного оформлення надано калькуляцію транспортних витрат від 30.12.2024 б/н, так як транспортування здійснюється власним транспортом та на вимогу митного органу надано копію договору про надання послуг від 23.12.2024 №23-1/12 та акту прийому-передачі №23-1/12 від 30.12.2024 року

Розподіл витрат проведено відповідно до інформації наданої виконавцем договору на транспортування.

Вартість транспортування до кордону включена у ціну товару та відповідно сплачено всі

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому суд вважає, що надана калькуляція транспортних витрат та копія договору про надання послуг від 23.12.2024 №23-1/12 та акту прийому-передачі №23-1/12 від 30.12.2024 є достатніми.

Надані документи відповідають рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.» (п. 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, затвердженої постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2).

Стосовно твердження митного органу про те, що декларантом на вимогу було надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 31.12.2024 №62. Надану платіжну інструкцію в іноземній валюті від 31.12.2024 №62 не можливо ідентифікувати як таку, що підтверджує здійснення передоплати за оцінюваний товар, оскільки сума оплати за даною платіжною інструкцією не відповідає сумі Контракту, дана платіжна інструкція не містить посилання на інвойс від 06.12.2024 №10241084, а оплата за даною платіжною інструкцією проведена 31.12.2024, що не відповідає умовам передоплати, вказаним в п.5 Контракту, оскільки товар оформлено на експорт 10.12.2024 (згідно копії митної декларації країни відправлення MRN 24NLDOF6H3E4BNTDA9), суд зазначає, що наведене вище жодним чином не впливає на формування складових митної вартості товару.

Відповідно до платіжної інструкцій в іноземній №62 від 31.12.2024 проведена оплата за два транспортні засоби, зокрема VIN XMGDE02FSOHО17507 (BMД24UA76U8 від 31.12.2024) та VIN XMGDE02FSОHО17583 (BMД24UA20S050046879US від 31.12.2024), які були подані до митного оформлення одночасно.

Згідно з доповненням №4 від 17.12.2024 до контракту №1711NL від 17.11.2024, та його змінами №1- загальна сума контракту становить 94800,00 Євро.

Оплата за контрактом в повному обсязі проведена відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті №46 від 22.11.2024, №50 від 02.12.2024, №51 від 04.12.2024, №57 від 16.12.2024, №60 від 24.12.2024, №61 від 27.12.2024, №62 від 31.12.2024 та №10 від 12.02.2025 в повному обсязі, які надані митному органі.

Суд зауважує, що митне оформлення транспортних засобів згідно з контрактом №171INL від 17.11.2024 завершено і товар випущено у вільний обіг за ВМД. При оформленні кожної вмо було надано відповідну платіжну інструкцію в іноземній валюті.

Транспортні засоби подані до митного оформлення ідентифікуються з контрактом за vin кодом. Ідентифікаційний номер транспортного засобу (англ. Vehicle identification number VIN, або VIN-код це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.

Термін оплати жодним чином не стосується ціни товару і ніяким чином не впливає на складові митної вартості. Умови оплати не є складовими митної вартості Наведене підтверджується судовою практикою - «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару». (Постанова Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №803/3649/15.)

У висновках викладеними у пункті 9 висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, взятої до відома Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2, зазначено, що «Ситуація, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а тому для сумнівів у правильності визначення митної вартості».

Всі зазначені вище документи митним органом визнано дійсними та товар випущено у вільний обіг за вмо 24UA7905 від 31.12.2024.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.6 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601), повноваження щодо перевірки правильності заповнення реквізитів платіжного доручення в іноземній валюті вимогам глави 2 цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку є підставою для переказу іноземної валюти, а також поштових та платіжних реквізитів контрагентів належить уповноваженому банку, який здійснює переказ іноземної валюти.

Такий банк має право відмовитися від виконання платіжного доручення платника в іноземній валюті, якщо операція, яку проводить платник, не відповідає вимогам валютного законодавства, про що робить запис на зворотному боці платіжного доручення.

На всіх платіжних дорученнях, наданих до митного оформлення, наявні відмітки банку про переказ коштів, тому зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024 щодо невірного заповнення платіжних доручень таким що виходить за межі повноважень митного органу.

Така позиція суду зазначена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 21.03.2017 K/800/57774/14.

Судом із матеріалів справи встановлено, що між ТзОВ «777 Трейдінг Груп» (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання послуг від 23.12.2024 №23-1/12 (а.с. 44-46), відповідно пункту 2.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з транспортування автобуса VDL vin - НОМЕР_6 , власним ходом з місця знаходження вантажу - Зевенберген (Нідерланди) до пункту його призначення у місті Ковелі (Україна). Визначена сторонами вартість послуг, що надаються виконавцем, становить 39 250,00 грн (пункт 5.2 договору).

На виконання вимог пункту 2.2 договору від 23.12.2024 №23-1/12 сторони склали акт від 30.12.2024 №23-1/12 прийому-передачі наданих виконавцем послуг транспортування автобуса VDL vin- НОМЕР_6 . Згідно з цими документами транспортні витрати становлять 39 250,00 грн та розподіляються таким чином: 37 825,00 грн вартість транспортування за межами території України, 1 425,00 грн вартість транспортування митною територією України.

Вказані у договорі від 23.12.2024 №23-1/12 та в акті прийому-передачі послуг від 30.12.2024 №23-1/12 відомості щодо вартості та маршруту транспортування вищевказаного автобуса узгоджуються з відомостями поданої до митного оформлення калькуляції транспортних витрат від 30.12.2024.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Складена з урахуванням зазначених рекомендацій калькуляція транспортних витрат містить відомості про маршрут перевезення (Зевенберген (Нідерланди) Ковель (Україна)), його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України (1513 км) та по митній території України (57 км), розмір тарифної ставки за 1 кілометр маршруту (25,00 грн). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТзОВ «777 Трейдінг Груп» не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу №559.

З умов контракту та рахунка-фактури не випливає, що позивачем понесено інші витрати, ніж на оплату товару та транспортних витрат.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Аналогічно позивач не може надати страхових документів, оскільки страхування вантажу не здійснювалося, що підтверджується калькуляцією транспортних витрат від 25.11.2024. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Щодо необхідності надання банківських платіжних документів, транспортних документів, то їх витребування є безпідставним, оскільки такі документи надавалися митному органу як під час митного оформлення товару, так і в порядку частини восьмої статті 55 МК України.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.

Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).

Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача №UA126000/2024/000025/2 від 31.12.2024 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Поряд з цим, надаючи оцінку кожному аргументу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29). Наведена позиція Європейського суду з прав людини також застосовується і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.08.2018 у справі №802/2236/17-а.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 20.06.2025 №248 (а.с. 17).

Щодо понесених витрат на переклад документів позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином, витрати позивача, понесені на переклад документів не пов`язані з розглядом справи, оскільки такі витрати пов`язані з митним оформленням товару.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Координаційно-моніторингової митниці про коригування митної вартості товарів №UA126000/2024/000025/2 від 31 грудня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Координаційно-моніторингової митниці (04119, вулиця Дегтярівська, 11г, місто Київ, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, 124, ) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук