Справа № 380/1409/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 рокусправа № 380/1409/25
м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 та Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу.

встановив:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), в якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати пункти 5, 6 наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 839 від 30.12.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає таке.

З метою встановлення причин, що призвели до порушень, виявлених аудиторською групою НОМЕР_6 територіального управління внутрішнього аудиту (далі також 5 ТУВА) у військовій частині НОМЕР_3 в період з 26 серпня до 10 жовтня 2024 року та встановлення ступеня вини посадових осіб, Оперативного командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 проведено службове розслідування, результатом якого стало притягнення позивача, командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Позивач вважає протиправним наказ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 839 «Про результати службового розслідування», з тих підстав, що стосовно нього військова частина НОМЕР_3 вже проводила паралельне службове розслідування по цьому ж факту, що відповідач допустив порушення процедури проведення службового розслідування, а також що стягнення на нього накладено неправомірно, бо відповідач не дослідив і не оцінив доказів, які б підтверджували вину позивача та завдану ним шкоду.

Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 17.02.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду 18.03.2025 суд постановив витребувати в Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - акт службового розслідування, яке проводилося на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 24.10.2024 №639 «Про призначення службового розслідування» з додатками.

Цю ухвалу відповідач виконав.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій проти позову заперечив, та зазначив, що в ході службового розслідування було встановлено, що загальна сума безпідставно виплачених коштів становила 48 252,86 тис. грн. З цієї суми до державного бюджету було перераховано податки (ПДФО та ЄСВ) у розмірі 12 325,38 тис. грн, що зменшило фактичний розмір шкоди до 35 927,48 тис. грн. Це пояснює різницю в сумах, згаданих у наказі. Держава не зазнала втрат у частині податкових відрахувань, проте решта коштів була виплачена незаконно, що і стало підставою для відповідальності позивача.

Крім того, відповідач вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не виключає притягнення його до матеріальної відповідальності.

Також відповідач стверджує, що стосовно позивача паралельно не проводилися службові розслідування за одним фактом, бо п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 744 "Про результати службового розслідування" (в частині що стосувалася позивача) був скасований, що позбавляє цей аргумент юридичного значення.

Відповідач також зазначає, що позивач неналежно виконував свої функціональні обов`язки, що виразилося у: порушенні ст. 16, 58, 67 Статуту внутрішньої служби ЗСУ; порушенні розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення № 260; невиконанні вимог п. 1.8 Правил організації фінансового забезпечення № 280.

Просить у позові відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому наполягає, що на підставі аудиторського звіту від 10.10.2024 року № 526/24 паралельно таки проводилося службове розслідування командуванням військової частини НОМЕР_3 .

Позивач вважає, що факт скасування пункту 3 Наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) № 744 від 20.11.2024 року не скасовує порушення відповідачем вимоги п. 15 розділу III Порядку № 608 щодо заборони одночасного проведення розслідувань за фактом одного порушення.

Позивач наголошує, що в спірному наказі не наводяться жодні докази із наведенням їх аналізу під час службового розслідування із чітких проведенням причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та можливим порушенням.

На думку позивача умови для притягнення позивача до матеріальної відповідальності були відсутні, оскільки: не була встановлена та підтверджена належними доказами протиправна поведінка особи у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, та вина особи в завдання шкоди.

Також, як зазначає позивач, розмір відповідної шкоди державі не був чітко встановлений і закріплений належними та достатніми доказами.

Просить позов задовольнити.

Від третьої особи, військової частини НОМЕР_3 надійшли пояснення, у яких зазначено, що позивачу було відомо, що про те, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 15.01.2025 № 18 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.11.2024 № 744 «Про результати службового розслідування»» пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.11.2024 № 744 «Про результати службового розслідування», згідно з яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - було скасовано. Цю обставину представник третьої особи підтверджує тим, що позивач означений наказ оскаржував у справі № 380/25374/24, у якій згодом просив залишити без розгляду позовну заяву, про що постановлено ухвалу від 10.02.2025.

На підставі цього третя особа вказує, що позивач усупереч свого обов`язку щодо надання усіх доказів, позивач при зверненні до суду не надав суду копію наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 15.01.2024 № 18 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.11.2024 № 744 «Про результати службового розслідування», хоча про такий йому було достеменно відомо.

Крім того, третя особа зазначає, що жодним іншим пунктом наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.11.2024 №744, окрім пункту 3, а саме згідно з яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення та який був скасований - не порушуються права та охоронювані законі інтересів позивача. Так, зокрема, у пункті 5 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.11.2024 №744 взагалі відсутнє владне рішення, адже наведене у вказаному пункті формулювання не передбачає власне притягнення позивача до матеріальної чи дисциплінарної відповідальності, тобто вказаним пунктом не порушуються права та охоронювані законі інтересів позивача.

Тому третя особа вказує, що відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Третя особа вважає, що оскаржуваний наказ є правомірним.

Просить у позові відмовити.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин був командиром військової частини НОМЕР_2 , яка є окремим батальйоном, який підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 .

З метою встановлення причин, що призвели до порушень, виявлених аудиторською групою НОМЕР_6 територіального управління внутрішнього аудиту (далі також 5 ТУВА) у військовій частині НОМЕР_3 в період з 26 серпня до 10 жовтня 2024 року та встановлення ступеня вини посадових осіб, Оперативного командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 проведено службове розслідування, результатом якого стало притягнення позивача, командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

За результатами службового розслідування, призначеного за наказом №639 від 24.10.2024, складено Акт службового розслідування від 23.12.2024 №501/818 (далі також Акт).

В Акті службового розслідування проаналізовано аудиторський звіт від 10.10.2024 року № 526/24, яким охоплено період діяльності військової частини НОМЕР_3 з 01.07.2022 року до 31.07.2024 року.

В Акті вказано, що причиною виявлених порушень в частині, що стосується ОСОБА_1 , є недотримання вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, що призвело до можливої безпідставної виплати винагороди 217 військовослужбовцям на загальну суму 48252, 86 тис. грн.

Відповідно до наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.12.2024 №839, що є предметом спору, за результатами службового розслідування було прийняте рішення про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Так, відповідно до п. 5 означеного Наказу, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 16, 58, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення № 260, пункту 1.8 Правил організації фінансового забезпечення № 280, на підставі статей 45, 48, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 наказано притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Згідно з п. 6 Наказу, за завдання прямої дійсної шкоди під час виконання обов`язків військової служби, на підставі статей 3, 5 Закону України від 03 жовтня 2019 року № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб. Стягнення вищезазначеної суми здійснювати відповідно до порядку, визначеного статтею 13 Закону України від 03 жовтня 2019 року № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Позивач не погодився із наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 839 від 30.12.2024, вважаючи його протиправним, звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі також Дисциплінарний Статут) стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до п.1 Загальних положень Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Пунктом 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

Додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Види дисциплінарних стягнень визначені у пункті 48 цього розділу.

Відповідно до п.83-84 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення:

- неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

- ступеня вини військовослужбовця;

- порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

- причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

- причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У цьому ж розділі передбачено структуру та зміст акта службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідно до п. 8 розділу III Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Пунктом 15 розділу III Порядку № 608 встановлено, що одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається. У разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) про це письмово повідомляється заінтересований підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник), який у разі незавершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування.

Стосовно твердження позивача, що оскільки на підставі аудиторського звіту від 10.10.2024 року № 526/24 паралельно таки проводилося службове розслідування командуванням військової частини НОМЕР_3 , що спричинило порушення прав позивача, то суд зазначає таке.

Як встановив суд, службове розслідування з метою встановлення причин, що призвели до порушень, виявлених аудиторською групою НОМЕР_6 територіального управління внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_3 за період з 26.08.2024 до 10.10.2024 та встановлення ступня вини посадових осіб, проводилося на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2024 року № 1181 «Про проведення службового розслідування за фактом завданої державі матеріальної шкоди», строк якого продовжувався наказом від 09.11.2024 року № 1339 «Про продовження терміну проведення службового розслідування відповідно до наказу № 1181 від 12.10.2024».

Це службове розслідування завершилося складенням акту службового розслідування від 20.11.2024 року.

20.11.2024 року було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) № 744 «Про результати службового розслідування».

Водночас на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 24.10.2024 року № 639 «Про призначення службового розслідування» з метою встановлення причин, що призвели до порушень, виявлених аудиторською групою НОМЕР_6 територіального управління внутрішнього аудиту (далі також 5 ТУВА) у військовій частині НОМЕР_3 в період з 26 серпня до 10 жовтня 2024 року та встановлення ступеня вини посадових осіб також призначено службове розслідування .

За результатами службового розслідування, призначеного за наказом №639 від 24.10.2024, складено Акт службового розслідування від 23.12.2024 №501/818 (далі також Акт).

Отже, як видно зі змісту наказів про призначення службового розслідування, то підставою призначення таких став аудиторський звіт від 10.10.2024 року № 526/24, складений 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони.

Обидва службові розслідування стосувалися можливого недотримання вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, що призвело до можливої безпідставної виплати винагороди 217 військовослужбовцям на загальну суму 48252, 86 тис. грн.

Надалі пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) № 744 від 20.11.2024 року «Про результати службового розслідування» був скасований наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 15.01.2025 №18.

Саме цей пункт 3 стосувався притягнення до відповідальності позивача, ОСОБА_1 .

Суд погоджується з твердженнями позивача, що одночасно проводилися розслідування за фактом одного порушення.

Однак, поза увагою суду не може залишитися та обставина, що позивача не було притягнуто до відповідальності, стосовно позивача не було застосовано дисциплінарне стягнення, накладене відповідно до п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) № 744 від 20.11.2024 у зв`язку із скасуванням такого. Тобто жодних негативних правових наслідків внаслідок реалізації наказу № 744 від 20.11.2024 для позивача не настало, рівно ж як і нечинним залишився висновок щодо вчиненого позивачем правопорушення.

Суд вважає, що вимога про заборону проведення одночасно двох службових розслідувань має на меті, зокрема, запобігти притягненню військовослужбовця до відповідальності та накладенню на нього стягнення за одне і те ж правопорушення одночасно.

Зазначене відповідає та співвідноситься з п.91 Дисциплінарного Статуту, відповідно до якого заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень (…).

У цьому ж випадку скасування 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) № 744 від 20.11.2024 не призвело до порушення прав позивача через притягнення його до відповідальності та накладення стягнення одночасно за вчинення одного і того ж правопорушення.

Додатково суд звертає увагу на те, що позивач не надав суду доказів того, що реалізував своє право висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять, як визначено пунктом 3 розділу IV Порядку №608, щодо одночасного проведення розслідувань

Тому, суд не має підстав для висновків про застосування до відповідача правових наслідків недотримання ним п.15 розділу III Порядку № 608.

Щодо твердження позивача, що в спірному наказі не наводяться жодні докази із наведенням їх аналізу під час службового розслідування із чітким проведенням причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та можливим порушенням, то суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, то відповідач встановив, що позивачем, зокрема, було свідомо та неупереджено прийнято рішення щодо виплати додаткової у збільшеному до 100,0 тис. грн розмірі 217 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 за період з 27.08.2023 року по 25.12.2023 року, без наявних на це підстав.

Отже, підставою для притягнення позивача до матеріальної відповідальності стала шкода, завдана державі внаслідок прийняття управлінських рішень, а саме видання позивачем наказів про виплату додаткової винагороди:

від 05.09.2023 року №920 Про виплату додаткової винагороди за серпень 2023 року (додаток 46);

від 05.10.2023 року №973 Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року (додаток 47);

від 05.11.2023 року №1001 Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2023 року (додаток 48);

від 05.12.2023 року №1070 Про виплату додаткової винагороди за- листопад 2023 року (додаток 49);

від 05.01.2024 року №9 Про виплату додаткової, винагороди за грудень 2023 року (додаток 50).

Крім того, в акті розслідування встановлено, що причиною виникнення порушення було недотримання вимог Порядку виплати грошового забезпечення №260

командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 .

Зокрема, в акті вказано, що висновки про неналежні виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану та грошового забезпечення ґрунтуються на підставі наказів командирів, рапортів командирів підрозділі та наданих в рамках цього розслідування пояснень. Докази відповідач долучив на виконання ухвали про витребування доказів від 18.03.2025.

Також в акті встановлено, в чому полягали неправомірні дії позивача та причинний зв`язок між його діями та подією, що трапилась; встановлено вину позивача, що виявилася у недбалості; встановлено які вимоги нормативних актів своїми діями порушив позивач, визначено причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, а також передбачено, що обтяжуючими обставинами є вчинення правопорушення в умовах воєнного стану.

Суд також наголошує, що як встановлено актом, позивач неналежно виконував свої функціональні обов`язки, що виразилося у порушенні ст. 16, 58, 67 Статуту внутрішньої служби ЗСУ; порушенні розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення № 260; невиконанні вимог п. 1.8 Правил організації фінансового забезпечення № 280.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку, що відповідач не дотримався вимог Порядку №608 в частині, що стосується дослідження в ході службового розслідування доказів та підтвердження ними обставин вчинення позивачем дисципліни, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та можливим порушенням.

Щодо твердження позивача про порушення процедури службового розслідування, то суд зауважує, що позивач, у заявах по суті справи, зазначає, що відповідач порушив норми Дисциплінарного статуту та Порядку, однак не зазначає при цьому, яке саме порушення процедури проведення розслідування вчинив позивач.

Отже, таке твердження позивача є безпідставним.

Стосовно обставин притягнення позивача до матеріальної відповідальності, то суд зазначає таке.

Розділ ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлює види матеріальної відповідальності військовослужбовців. Зокрема, ст.5 Закону визначає підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з необережності (обмежена матеріальна відповідальність), ст.6 Закону визначає підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з вини особи у визначених випадках, серед яких виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Частина 2 ст.8 Закону передбачає обов`язок командира ( начальника) у разі виявлення факту завдання шкоди протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб призначити розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом ( ч.4 ст.8 Закону).

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності.

Суд встановив і вже зазначав, що службовим розслідуванням встановлені обставини, які є умовами притягнення до матеріальної відповідальності позивача.

Так в акті службового розслідування вказано таке.

(…)У своїх поясненнях командир військової частини НОМЕР_2 , полковник ОСОБА_4 та начальнику штабу заступник командира військової НОМЕР_7 майор ОСОБА_5 підкреслюють власну позицію по відношенню до діючої нормативно-правової бази, та стверджують, що виплати додаткової

винагороди особовому складу військової частини НОМЕР_2 здійснювалися обґрунтовано, відповідно до чинного законодавства, на умовах, у розмірах та в порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України, від 28.02.2022 № 168Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (п. 1.1).

Також вказані посадові особи стверджують, що пунктом 2.1 цієї постанови передбачено, що Міністерство оборони встановлює особливості виплати додаткової винагороди, а не порядок» умови і розміри виплати.

Такі твердження посадових осіб військової частини НОМЕР_2 свідчать про їх незгоду із встановленим Міністерством оборони України порядком виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану та свідомим його ігноруванням.(…)

Аналізуючи зміст нормативних актів, в акті службового розслідування дійшли висновку, що (…)командир військової частини полковник ОСОБА_4 та (…) апелюють неправдивими термінами.

(…) В порушення описаних вище керівних та розпорядчих документів виплата додаткової винагороди особовому складу військової частини НОМЕР_2 була здійснена без наявних відповідних підстав. Враховуючи умови та обставини, описані в Аудиторському звіті від 10.10.2024 № 526/24, за яких відбулася незаконна виплата коштів особовому складу військової частини НОМЕР_2 , зокрема додаткової винагороди в збільшеному до 100,0 тис. грн розмірі, а також досліджені цим службовим розслідуванням управлінські рішення посадових осіб військової частини НОМЕР_2 слід дійти висновку про наявність факту порушення.

З описаного вище стає очевидним, що особовий склад військової частини НОМЕР_8 , який виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) перебуваючи у відповідних районах, проте не безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення під час ведення бойових (спеціальних) дій на Лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону' оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, не набув відповідного права на виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100,0 тис, грн розмірі.

У командування військової частини НОМЕР_2 не було підстав видавати відповідні розпорядчі Документи та здійснювати розрахунки (нарахування) додаткової винагороди особовому складу, який не набув на не права за визначених обставин у збільшеному до 100,0 тис. грн. розмірі. Вказані дії вчинено ними в порушення вимог чинного законодавства.(…)

Актом службового розслідування встановлено, що відомості на виплату додаткової винагороди, розмір якої за висновком комісії є незаконним, підписано, зокрема, ОСОБА_1 .

Так, у ході службового розслідування було встановлено, що загальна сума безпідставно виплачених коштів з вини позивача становила 48 252,86 тис. грн. З цієї суми до державного бюджету було перераховано податки (ПДФО та ЄСВ) у розмірі 12 325,38 тис. грн, що зменшило фактичний розмір шкоди до 35 927,48 тис. грн.

Ці обставини встановлено службовим розслідуванням, про що зазначено в акті службового розслідування.

Так, в акті зазначено, що (…) службовим розслідуванням встановлено, посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , зокрема командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 та начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 було свідомо та неупереджено прийнято рішення щодо виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100,0 тис. грн розмірі 217 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 за період з 27.08.2023 року по 25.12.2023 року, без наявних на це підстав. Так, командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наступні накази про виплату додаткової винагороди:

від 05.09.2023 року №920 Про виплату додаткової винагороди за серпень 2023 року (додаток 46);

від 05.10.2023 року №973 Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року (додаток 47);

від 05.11.2023 року №1001 Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2023 року (додаток 48);

від 05.12.2023 року №1070 Про виплату додаткової винагороди за- листопад 2023 року (додаток 49);

від 05.01.2024 року №9 Про виплату додаткової, винагороди за грудень2023 року (додаток 50).

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено незаконність нарахування та виплати означеної суми коштів, що і стало підставою для відповідальності позивача.

З огляду на викладене та зважаючи на зміст акта службового розслідування, суд не погоджується з твердженнями позивача, що умови для притягнення позивача до матеріальної відповідальності були відсутні, оскільки: не була встановлена та підтверджена належними доказами протиправна поведінка особи у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, та вина особи в завдання шкоди.

Суд дійшов висновку, що актом службового розслідування встановлено та підтверджено належними доказами протиправна поведінка позивача у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків командира військової частини, причинний зв`язок між його протиправною поведінкою і завданою шкодою, та вина позивача в завдання шкоди.

На підставі викладеного, суд вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, а також притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності є правомірним, достатнім та співмірним з обставинами, встановленими службовим розслідуванням, характером вчиненого правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності оскаржуваного у цій справі наказу про притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), військової частини НОМЕР_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ), Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24.07.2025

Суддя Лунь З.І.