Справа № 200/2034/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року Справа№200/2034/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Хмельницькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 21 березня 2025 року, в якому позивач просив:

1. визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:

з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року у малому будівельному підприємстві «Прогрес»;

з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «ВТФ «Променергоремонт»;

3. зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року;

4. зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28 січня 2025 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

01 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази у відповідача та у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області).

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 28 січня 2025 року звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-VІ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

04 лютого 2025 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення, яким відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність необхідного пільгового стажу.

При цьому пенсійний орган не зарахував до страхового стажу періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці, покликаючись на те, що на її титульній сторінці відсутня печатка підприємства, на якому розпочато трудову діяльність.

Також пенсійний орган дійшов висновку, що у заявника відсутній пільговий стаж, оскільки довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, ним не надані, а в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про його спеціальний стаж.

Вважаючи рішення про відмову у призначення пенсії протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач вказував на те, що разом з заявою про призначення пенсії надав лист від 06 січня 2025 року № 18-1/06 про те, що до початку військової агресії російської федерації проти України приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПРАТ «ММК ім. Ілліча») знаходилось в м. Маріуполь, який на теперішній час окупований російською федерацією; майже всі документи підприємства, в тому числі кадрові та архівні, залишилися в його будівлях на тимчасово окупованій території.

Позивач покликався на норми ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788), п. п. 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі Порядок № 637) і наголошував на тому, що надання уточнюючої довідки підприємства необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17.

Позивач вказував на те, що записами трудової книжки підтверджено, що з 06 червня 1997 року він працював слюсарем-ремонтником металургійного устаткування, тобто за професією, що передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, (шифр професії № 1030200а-18559); з 10 листопада 2004 року майстром по ремонту, тобто за професією, що передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (позиція 3.1б майстри (старші майстри) з ремонту устаткування).

На переконання позивача, професії, за якими він працював з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року, дають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Позивач доводив, що записів в трудовій книжці достатньо для зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2, а оскільки трудової книжкою підтверджена його зайнятість на роботах за Списком № 2 в сукупності більш ніж 12 років 06 місяців, ГУ ПФУ в Хмельницькій області протиправно відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Позивач вважає, що належним способом захисту його порушеного права є скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та покладання на ГУ ПФУ в Хмельницькій області обов`язку зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року, з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року; до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року; та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з 28 січня 2025 року.

Позивач вказував на те, що неналежне оформлення трудової книжки роботодавцем не може бути підставою для позбавлення працівника права на пенсію.

Зауважив, що періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року пенсійний орган зарахував до страхового стажу.

Як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час звернення до суду з цим позовом, м. Маріуполь є територією України, тимчасово окупованою російською федерацією, що ускладнює подання додаткових документів для підтвердження пільгового стажу.

Відтак, позивач вважає, що періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року мають бути зараховані до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Також позивач наголошував на тому, що має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року, оскільки недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Просив задовольнити позов.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою від 01 квітня 2025 року, керуючись принципом офіційного з`ясування обставин у справі, суд витребував у відповідача пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; заяву позивача про призначення пенсії від 28 січня 2025 року та всі документи, що були подані разом з нею; Індивідуальні відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) щодо ОСОБА_1 ; розрахунок стажу позивача (форма РС-право); рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року № 93 «Про відмову у призначенні пенсії» та всі документи, що слугували підставою для його прийняття.

Цією ж ухвалою суд витребував у ГУ ПФУ в Донецькій області пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами.

Витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 30 квітня 1996 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті, а також відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 02 квітня 2025 року № 1257056.

Внаслідок широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України позивач був вимушений залишити місце свого постійного проживання та набув статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 03 серпня 2022 року № 3244-.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

28 січня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив заяву довільної форми від 28 січня 2025 року, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 28 січня 2025 року; зарахувати період роботи з 06 червня 1997 року по 30 вересня 2013 року до пільгового стажу за Списком № 2 на підставі даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Як свідчать надані ГУ ПФУ в Донецькій області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , разом з заявою про призначення пенсії він надав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; картку фізичної особи платника податків; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03 серпня 2022 року № 3244-; диплом серії НОМЕР_3 ; архівну довідку Національного авіаційного університету від 01 червня 2023 року № 162; військовий квиток серії НОМЕР_4 ; трудову книжку серії НОМЕР_5 ; лист ПРАТ «ММК ім. Ілліча» від 06 січня 2025 року № 18-1/16.

Також матеріали пенсійної справи містять Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), сформовані станом на 28 січня 2025 року.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 січня 2025 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

04 лютого 2025 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих ним документів, а також з урахуванням Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 93 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Відмовляючи в призначенні пенсії, відповідач виходив з такого:

[…]

Вік заявника 57 років 03 місяці 12 днів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

[…]

Порядком № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка; страховий стаж з 01 липня 2000 року зараховується згідно з даними персоніфікованого обліку.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція № 58), передбачено, що […]. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі ведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлюється для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

[…]

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

Страховий стаж особи 33 роки 3 місяці 12 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, на якому розпочато трудову діяльність.

Для зарахування до страхового стажу періодів роботи відповідно до записів трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів, та відповідні довідки про реорганізацію.

Пільговий стаж особи відсутній, оскільки довідок, уточнюючих пільговий характер роботи заявник не надав, а в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про пільговий стаж.

Періоди роботи з 1999 року зараховані згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Заявник працює.

З огляду на викладене, ГУ ПФУ в Хмельницькій області вирішило відмовити позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

За висновком пенсійного органу, позивач матиме право на пенсійну виплату 10 жовтня 2030 року.

Позивачу роз`яснено, що разі незгоди з прийнятим рішенням, він може його оскаржити згідно зі ст. 23 Закону № 1058 та ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» в Пенсійному фонді або в судовому порядку.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), при вирішенні питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувало до страхового стажу періоди:

з 01 вересня 1985 року по 30 листопада 1985 року навчання у вищих/середніх навчальних закладах 00 років 02 місяці 00 днів;

з 31 жовтня 1985 року по 14 листопада 1987 року військова служба строкова 02 роки 00 місяців 14 днів;

з 16 листопада 1987 року по 13 січня 1993 року навчання у вищих/середніх навчальних закладах 05 років 01 місяць 28;

з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року 05 років 00 місяців 00 днів;

з 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2013 року 09 років 10 місяців 00 днів;

з 01 листопада 2013 року по 31 січня 2014 року 00 років 03 місяці 00 днів;

з 01 березня 2014 року по 30 червня 2022 року 08 років 04 місяці 00 днів;

з 01 серпня 2022 року по 15 серпня 2022 року 00 років 01 місяць 00 днів;

з 16 серпня 2022 року по 31 грудня 2024 року 02 роки 05 місяців 00 днів;

всього страховий стаж 33 роки 03 місяці 12 днів.

До пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, жоден період не був зарахований.

З приводу періодів роботи, на зарахування яких до страхового та пільгового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Період з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи:

Запис 1 01 березня 1993 року на підставі наказу від 01 березня 1993 року № 8к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до малого будівельного підприємства «Прогрес» на посаду майстра будівельно-монтажних робіт.

Запис 2 01 червня 1994 року на підставі наказу від 01 червня 1994 року № 27ка переведений на посаду виконроба будівельно-монтажних робіт.

Запис 3 02 жовтня 1995 року на підставі наказу від 29 вересня 1995 року № 44к звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) за власним бажанням.

[…]

Період з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року до страхового стажу не зарахований, про що свідчить розрахунок стажу.

Період з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи:

[…]

Запис 4 02 жовтня 1995 року на підставі наказу від 02 жовтня 1995 року № 2к позивач був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ВТФ «Променергоремонт» на посаду виконроба.

Запис 5 02 листопада 1995 року на підставі наказ від 02 листопада 1995 року № 6к переведений на посаду головного інженера.

Запис 6 28 травня 1997 року на підставі наказу від 28 травня 1997 року № 2к звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

[…]

Період з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 рок до страхового стажу не зарахований, про що свідчить розрахунок стажу.

Період з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи:

[…]

Запис 7 06 червня 1997 року на підставі наказу від 05 червня 1997 року № 104 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ВАТ «ММК ім. Ілліча» в цех ремонту металургійного обладнання № 3 слюсарем-ремонтником металургійного обладнання ККЦ дільниці № 1 5 розряду.

Запис 8 09 лютого 1998 року на підставі наказу від 09 лютого 1998 року № 436 переведений старшим майстром по ремонту металургійного обладнання там же.

Запис 9 10 листопада 2004 року на підставі наказу від 10 листопада 2004 року № 200к переведений майстром по ремонту там же.

Запис 10 05 лютого 2007 року на підставі наказу від 05 лютого 2007 року № 53 переведений майстром по ремонту обладнання металургійного дільниці № 5 по ремонту металургійного обладнання.

Запис 11 ВАТ «ММК ім. Ілліча» перейменоване на публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім. Ілліча») (рішення загальних зборів акціонерів, протокол від 01 липня 2010 року № 13).

Запис 12 30 вересня 2013 року на підставі наказу від 30 вересня 2013 року № 306-к звільнений за переведенням до ТОВ «Метінвест МРМЗ» за п. 5 ст. 36 КЗпП.

[…]

Запис 14 запис за № 13 визнаний недійсним; 01 жовтня 2013 року на підставі наказу від 01 жовтня 2013 року № 2146 позивач прийнятий до ТОВ «Метінвест МРМЗ» за переведенням з ПАТ «ММК ім. Ілліча» в ремонтно-механічний цех № 3 дільниці № 3 з ремонту металургійного устаткування майстром з ремонту устаткування металургійного.

Запис 15 16 січня 2017 року на підставі наказу від 16 січня 2017 року № 111 переведений у ремонтно-механічний цех № 3 виробничого відділення № 1 на посаду старшого майстра.

[…]

04 січня 2025 року позивач звернувся до ПРАТ «ММК ім. Ілліча» з заявою про надання довідки про пільговий стаж за період роботи з 06 червня 1997 року по 30 вересня 2013 року та витягів з наказів про атестацію робочих місць за умовами праці.

У відповідь на цю заяву листом від 06 січня 2025 року № 18-1/06 ПРАТ «ММК ім. Ілліча» повідомило, що до початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації знаходилось в м. Маріуполі, яке на теперішній час окуповано російською федерацією.

Майже всі документи підприємства, в тому числі кадрові та архівні, залишилися в будівлях підприємства на території окупованого м. Маріуполь.

02 травня 2022 року відбулася зміна місцезнаходження ПРАТ «ММК ім. Ілліча» з м. Маріуполя на м. Запоріжжя; ПРАТ «ММК ім. Ілліча» вживає заходи з метою відновлення документів, доступ до яких втрачено, оскільки отримати документи з захоплених збройними формуваннями російської федерації будівель неможливо; ПРАТ «ММК ім. Ілліча» не має доступу до документів, які оформлені до моменту окупації м. Маріуполь.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформовані станом на 28 січня 2025 року, містили інформацію про страховий стаж ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по жовтень 2024 року, включаючи періоди роботи з 01 січня 1999 року по 30 вересня 2013 року у ВАТ «ММК ім. Ілліча» (в подальшому ПАТ «ММК ім. Ілліча») та з 01 жовтня 2013 року по 16 січня 2017 року в ТОВ «Метінвест МРМЗ».

Разом з цим станом на 28 січня 2025 року в системі персоніфікованого обліку не було жодної інформації про спеціальний стаж ОСОБА_1 , в тому числі за період з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року.

Розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області не зарахувало період з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року ні до страхового, ні до пільгового стажу; періоди з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2013 року, з 01 листопада 2013 року по 31 січня 2014 року, з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року, з 01 березня 2014 року по 16 січня 2017 року зараховані лише до страхового стажу, пільгового стажу ці періоди не зараховані.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 28 січня 2025 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 01 січня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсії […] із солідарної системи.

П. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, […]. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, […].

Відповідно до абз. 24 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону:

чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

[…].

За правилами, наведеними у ч. 5 ст. 114 Закону № 1058, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч. ч. 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

П. 4 Порядку № 383 визначено, що згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 383 постанова КМУ № 442 набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

П. 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Професія «слюсар-ремонтник металургійного обладнання».

До Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162, включені:

20400000 ІІІ. Металургійне виробництво (чорні метали)

20401000 1. Доменне виробництво

[…]

2040100а а) Робітники

[…]

2040100а-18559 Слюсарі-ремонтники

[…]

2040100а-19931 Електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування

[…]

20402000 2. Виробництво сталі і феросплавів. Підготовка сполук і копрові роботи. Ремонт металургійних печей. Випалювання доломіту і вапна

2040200а а) Робітники

[…]

2040200а-18559 Слюсарі -ремонтники

[…]

2040200а-19931 Електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування

[…]

20403000 3. Прокатне, колесопрокатне, бандажопрокатне, вилопрокатне, жерстекатальне, лудильне, оцинкувальне і освинцювальне виробництва. Виробництво рейкових скріплень. Термічна обробка, вирубка і зачищення гарячого металу

20403000 Виробництво каліброваного металу

2040300а а) Робітники

[…]

2040300а-18559 Слюсарі-ремонтники

[…]

2040300а-19931 Електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту обладнання

[…]

20404000 4. Трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) і оцинковувальні цехи

2040400а а) Робітники

[…]

2040400а-18559 Слюсарі-ремонтники

[…]

2040400а-19931 Електрослюсарі (слюсарі) чергові та на ремонті устаткування

[…]

20405000 5. Пряме відновлення заліза і виробництво порошків чорних металів

2040500а а) Робітники

[…]

2040500а-18559 Слюсарі-ремонтники

[…]

Позивач вказує на те, що працював за професією слюсаря-ремонтника металургійного обладнання (1030200а-18559), яка передбачена Списком № 2.

Однак професія 1030200а-18559 не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Разом з цим до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, включені:

10300000 ІІІ. Металургійне виробництво (чорні метали)

[…]

10302000 2. Виробництво сталі і феросплавів. Підготовка сумішей і ремонт металургійних печей

1030200а а) Робітники

[…]

1030200а-18559 Слюсарі ремонтники, зайняті на гарячому ремонті феросплавних печей по виплавці феромарганцю і ферованадію; слюсарі (слюсарі-ремонтники), слюсарі по ремонту металургійного устаткування, слюсарі (електрослюсарі), газоелектрозварники, чергові слюсарі, зайняті на гарячому ремонті феросплавних печей по виплавці марганцевих сплавів

[…]

Професія «майстер по ремонту».

До Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на робота із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені:

[…]

ІІІ. Чорна металургія

1. Доменне виробництво

[…]

3.1б б) керівники та фахівці

[…]

3.1б майстри (старші майстри) з ремонту устаткування

3.1б майстри (старші майстри) контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт

3.1б майстри, старші майстри

[…]

2. Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сполук і копрові роботи. Ремонт металургійних печей. Випарювання доломіту та вапна.

[…]

3.2б б) керівники та фахівці

[…]

3.2б майстри (старші майстри) контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт

3.2б майстри, старші майстри

3.2б майстри, старші майстри з ремонту устаткування

[…]

3. Прокатне, колесопрокатне, бандажопрокатне, вилопрокатне, жерстекатальне, лудильне, оцинкувальне та освинцювальне виробництва. Виробництво рейкових скріплень. Термічна обробка, вирубування та зачищення гарячого металу. Виробництво каліброваного металу

[…]

3.3б б) керівники та фахівці

[…]

3.3б майстри (старші майстри) контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт

3.3б майстри, старші майстри

3.3б майстри, старші майстри з ремонту устаткування

[…]

4. Трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) та оцинковувальні цехи

[…]

3.4б б) керівники та фахівці

[…]

3.4б майстри (старші майстри) контрольні, зайняті на гарячих ділянках робіт

3.4б майстри, старші майстри

3.4б майстри, старші майстри з ремонту устаткування

[…]

5. Пряме відновлення заліза та виробництво порошків чорних металів

[…]

3.5б б) керівники та фахівці

[…]

3.5б майстри, старші майстри

3.5б майстри, старші майстри з ремонту устаткування

[…]

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення […] пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням […] пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення […] пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто […].

Порядок подання та оформлення документів для призначення […] пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. […].

Строки призначення пенсій визначає ст. 45 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

[…].

Ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що документи про призначення […] пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення […] або про відмову в призначенні […] пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 15 лютого 2024 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, […] пенсії, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, […] пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) з використанням електронного підпису, […].

[…]

Згідно з п. 1.7 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

[…]

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…]

Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 2.2 розділу ІІ Порядку 3 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків […], надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі Положення № 10-1), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення № 10-1 (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

[…]

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) […].

[…]

4) відомості про місце проживання особи.

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до п. 20 Порядку № 637 (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. п. 1-6, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та п. 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058). […];

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку № 442 (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року);

[…].

П. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.

Згідно з абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. п. 17-18 Порядку № 637. […];

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п. 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

П. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. […]

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, […]. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

[…]

Аналіз положень п. п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр), або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду чи Портал Дія (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник, вчиняє дії, визначені п. 4.2 Порядку № 22-1;

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення від 04 лютого 2025 року № 93 «Про відмову у призначені пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність необхідного пільгового стажу.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі Закон № 2073), а прийняте ним рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:

1) адміністративний орган орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

2) адміністративна справа (далі справа) справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

3) адміністративний акт рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

4) адміністративне провадження сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;

5) адміністративна процедура визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;

[…].

У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення адміністративним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Щодо правомірності дій пенсійного органу при обчисленні стажу.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058:

застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […].

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […], для осіб, зазначених у п. 1 (крім фізичних осіб, які використовують працю домашніх працівників), 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону; […].

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені у ст. 14 цього Закону, […].

Аналіз наведених вище норм Закону № 1058 зумовлює такі висновки:

- громадяни України, які працюють на підприємствах, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами;

- для цієї категорії застрахованих осіб страхувальником є роботодавці;

- платниками страхових внесків до солідарної системи за цю категорію застрахованих осіб є страхувальники.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами, наведеними у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) визначав порядок і умови зарахування стажу роботи до набрання чинності Законом № 1058.

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначає ст. 56 Закону № 1788.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року; до 01 січня 2004 року трудовий стаж вимірювався періодом роботи і не був пов`язаний зі сплатою страхових внесків.

Підтвердження трудового і страхового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП України роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, […].

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 48 КЗпП).

Порядок підтвердження стажу роботи визначає ст. 62 Закону № 1788, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

[…]

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

04 червня 1998 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі Постанова КМУ № 794), п. 1 якої затвердив Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення № 794).

Згідно з п. 1 Положення № 794 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду України та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі відомості про фізичних осіб).

П. 2 Положення № 794 визначено, що до основних завдань персоніфікованого обліку, з-поміж іншого, належить створення інформаційних передумов для визначення розміру пенсійних виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення № 794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.

Згідно з п. 10 Положення № 794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 16 Положення № 794 на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, […].

Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру:

[…]

2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи:

ідентифікаційний номер роботодавця;

рік, за який внесено відомості;

тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи;

сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно);

розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць;

відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах;

[…]

У персональній обліковій картці одночасно накопичуються відомості про фізичних осіб від кожного роботодавця, де працювала особа, з урахуванням усіх фактів її трудової міграції та роботи за сумісництвом.

[…]

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, (далі Положення № 10-1).

Згідно з п. 1 розділу І Положення № 10-1 це Положення відповідно до Закону № 2464 визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 4 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 5 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб забезпечує:

облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;

накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій […].

Згідно з п. 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені ст. 18 Закону № 2464.

У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з п. 1 розділу III Положення № 10-1 з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно до п. 1 розділу IV Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч. 3 ст. 20 Закону № 2464 та ч. 3 ст. 21 Закону № 1058.

П. 2 розділу IV Положення № 10-1 установлено, що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства;

відомості про облік стажу окремих категорій осіб відповідно до законодавства;

[…]

відомості електронних пенсійних справ, включаючи інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи; інформація про членів сім`ї застрахованої особи, які знаходяться на її утриманні, та її дітей;

періоди страхового стажу на основі сплати страхових внесків та єдиного внеску системи обліку сплати страхових внесків;

інформація щодо виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, включаючи дані про підставу (дата та вид страхового випадку), дати початку та закінчення здійснення виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування виплат, їх вид, суми виплат;

інформація про звернення громадян до органів Пенсійного фонду України, включаючи дані про надання особам електронних послуг […];

[…].

Згідно з п. 3 розділу IV Положення № 10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз наведених вище норм Закону № 1788, Порядку № 637 зумовлює такі висновки:

- основним документом, що підтверджує трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, є трудова книжка;

- у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами тощо;

- з 01 січня 2004 року страховий стаж як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески, обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Позивач доводить, що має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року, тобто йдеться про трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року.

Суд встановив, що з 01 березня 1993 року по 31 травня 1994 року ОСОБА_1 працював у МБП «Прогрес» майстром будівельно-монтажних робіт, з 01 червня 1994 року по 02 жовтня 1995 року виконробом будівельно-монтажних робіт; з 02 жовтня 1995 року по 01 листопада 1995 року позивач працював в ТОВ «ВТФ «Променергоремонт» виконробом, а з 02 листопада 1995 року по 28 травня 1997 року головним інженером, що підтверджено записами 1-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_5 .

Розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області не зарахувало ці періоди роботи до страхового стажу.

В рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, на якому розпочато трудову діяльність.

Суд відхиляє цей аргумент відповідача, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

[…].

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

П. 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, […] вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). […]

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, […].

Відповідно до п. 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, […] тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

П. 2.8 Інструкції № 58 установлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності облархівом, держархівом м. Києва, […].

Відповідно до абз. абз. 1-2 п. 2.10 Інструкції № 58 у розділі «Відомості про роботу», […] трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Згідно з п. 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. […]

Відповідно до п. 2.12 Інструкції № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно з п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів».

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться н підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

[…]

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Згідно з п. 2.26 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

[…]

Таким чином, Інструкція № 58 чітко визначає коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки, та несуть відповідальність за правильність її оформлення. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.

Верховний Суд в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17 навів висновок про те, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки; не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці; право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників.

Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі № 220/989/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 677/831/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 195/851/17, від 31 січня 2025 року у справі № 120/8471/23 та інших.

Суд відзначає, що записи 1-6 трудової книжки серії НОМЕР_5 внесені з дотриманням вимог Інструкції № 58, підтверджують факт зайнятості позивача в періоди з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року; ці записи містять всі необхідні відомості щодо трудової діяльності позивача впродовж вказаних періодів; записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та печаткою підприємств (відділу кадрів).

При цьому в рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не вказує на будь-які недоліки в оформленні записів про роботу позивача; не ставить під сумнів належність трудової книжки серії НОМЕР_5 саме позивачеві тощо.

Дійсно, на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_5 відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вона заповнювалася вперше.

Вимога щодо проставлення такої печатки на титульному аркуші трудової книжки передбачена п. 2.12 Інструкції № 58.

Разом з цим суд зауважує, що трудова книжка серії НОМЕР_5 первісно заповнена 01 березня 1993 року, в той час як Інструкція № 58 затверджена наказом від 29 липня 1993 року і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року, тобто на день первісного заповнення трудової книжки Інструкції № 58 взагалі не існувало.

Станом на 01 березня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09 липня 1958 року № 620, (далі Інструкція № 620).

П. 10 Інструкції № 620 передбачав, що відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації.

Безпосередньо відповідає за своєчасне і правильне заповнення, зберігання, облік і видачу працівникам трудових книжок начальник відділу кадрів або спеціальна особа, яка призначається наказом керівника підприємства, установи або організації.

Порядок заповнення першого аркушу трудової книжки був визначений п. 11 Інструкції № 620, який не містив будь-яких вимог щодо засвідчення підпису особи, відповідальної за видачу трудової книжки, печаткою підприємства, установи, організації.

До того ж варто наголосити, що як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, позивач не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей. Відтак неправильне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів в трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Отже, відсутність печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, на її титульному аркуші не може слугувати підставою для незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію, трудового стажу, який він набув до запровадження системи персоніфікованого обліку.

Таким чином, відмова ГУ ПФУ в Хмельницькій області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його трудової діяльності до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_5 через відсутність на її титульному аркуші печатки підприємства (відділу кадрів) є протиправною.

Відтак, при визначенні права на пенсію позивач має право на зарахування до страхового стажу періодів з 01 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року.

Такий висновок суду, крім мотивів, викладених вище, ґрунтується на тому, що відповідно до абз. 9 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом № 1058.

Згідно з записами 3-4 трудової книжки позивач звільнений з МБП «Прогрес» 02 жовтня 1995 року і прийнятий на роботу до ТОВ «ВТФ «Променергоремонт» 02 жовтня 1995 року.

Водночас ні Закон № 1058, ні чинний на період трудової діяльності Закон № 1788 не передбачають «подвійного зарахування» до страхового (трудового) стажу одного і того самого періоду, а тому з урахуванням перетину періодів роботи у згаданих підприємствах до страхового стажу ОСОБА_1 належить зарахувати ці періоди як періоди «з 01 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року».

Правові підстави для покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати до страхового стажу позивача ці періоди у той спосіб, про який просить позивач («з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року») відсутні, оскільки в такому випадку «02 жовтня 1995 року» буде двічі враховано в розрахунку стажу, що не відповідає ні Закону № 1058, ні Закону № 1788.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 не оспорює правомірність незарахування до його страхового стажу інших періодів.

Разом з цим, позивач доводить, що має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року.

При цьому розрахунок стажу та рішення, яке є предметом спору, свідчать, що відповідач не зарахував до страхового стажу період з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року з тих самих мотивів, що і періоди з 01 березня 1993 року по 02 жовтня 1995 року та з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року.

Зважаючи на те, що пільговий стаж є складовою страхового стажу, перш ніж вирішувати питання щодо наявності/відсутності підстав для зарахування періоду з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, суду належить вирішити питання щодо наявності/відсутності підстав для зарахування періоду з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року до страхового стажу, що зумовлює необхідність виходу за межі позовних вимог в цій частині.

Суд встановив, що з 06 червня 1997 року по 08 лютого 1998 року ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником металургійного обладнання у ВАТ «ММК ім. Ілліча», з 09 лютого 1998 року по 09 листопада 2004 року старшим майстром по ремонту металургійного обладнання, що підтверджено записами 7-9 в трудовій книжці серії НОМЕР_5 , які внесені з дотриманням вимог Інструкції № 58.

Отже, при визначенні права на пенсію ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року до страхового стажу, а відмова пенсійного органу у зарахуванні цього періоду з покликанням на відсутність печатки підприємства (або відділу кадрів), яке вперше заповнювало трудову книжку, на її титульному аркуші є протиправною.

Підтвердження пільгового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 48 КЗпП облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом № 2464.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, […], записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, […].

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

П. 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

[…]

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абз. 2 п. 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

В свою чергу, в абз. 2 п. 18 Порядку № 637 йдеться про підтвердження стажу роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів.

Відповідно до п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.

Аналіз наведених вище норм Закону № 1788 і Порядку № 637 зумовлює такі висновки:

- пільговий стаж може бути підтверджений належним чином оформленими записами в трудовій книжці та/або даними про спеціальний стаж, наявними в Реєстрі застрахованих осіб;

- необхідність в поданні уточнюючої довідки постає лише в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Позивач доводить, що має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року.

Суд встановив, що з 06 червня 1997 року по 08 лютого 1998 року ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником металургійного обладнання ККЦ дільниці цеху ремонту металургійного обладнання ВАТ «ММК ім. Ілліча»; з 09 лютого 1998 року по 09 листопада 2004 року старшим майстром по ремонту металургійного обладнання; з 10 листопада 2004 року по 04 лютого 2007 року майстром по ремонту; з 05 лютого 2007 року по 30 вересня 2013 року майстром по ремонту обладнання металургійної дільниці по ремонту металургійного обладнання, що підтверджено записами 7-12 в трудовій книжці серії НОМЕР_5 .

З 01 жовтня 2013 року по 16 січня 2017 року позивач працював в ТОВ «Метінвест МРМЗ» майстром з ремонту устаткування металургійного дільниці з ремонту металургійного устаткування ремонтно-механічного цеху, про що свідчать записи 14-15 в трудовій книжці серії НОМЕР_5 .

На підставі відомостей ЄДР суд встановив, що основним видом діяльності ПРАТ «ММК ім. Ілліча» (ідентифікаційний код 00191129), яке є правонаступником ВАТ «ММК ім. Ілліча» та ПАТ «ММК ім. Ілліча», є 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; інші види діяльності 11.07 Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки; 24.51 Лиття чавуну; 24.52 Лиття сталі; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 85.32 Професійно-технічна освіта; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 86.21 Загальна медична практика; 86.22 Спеціалізована медична практика; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 56.29 Постачання інших готових страв; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

До початку збройної агресії російської федерації проти України місцезнаходження ПРАТ «ММК ім. Ілліча» було зареєстровано в м. Маріуполь; на час виникнення спірних правовідносин місцезнаходження цього підприємства перереєстровано в м. Запоріжжя; підприємство перебуває на стадії банкрутства; державна реєстрація його припинення як юридичної особи не проведена.

На підставі відомостей ЄДР суд встановив, що основним видом діяльності ТОВ «Метінвест МРМЗ» (ідентифікаційний код 38673998) є 24.52 Лиття сталі; інші види діяльності 28.91 Виробництво машин і устатковання для металургії; 24.51 Лиття чавуну; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення.

До початку збройної агресії російської федерації проти України місцезнаходження ТОВ «Метінвест-МРМЗ» було зареєстровано в м. Маріуполі; на час виникнення спірних правовідносин місцезнаходження цього підприємства зареєстровано в м. Запоріжжя; підприємство перебуває на стадії банкрутства; державна реєстрація його припинення як юридичної особи не проведена.

Суд зазначає, що професія «слюсар-ремонтник металургійного обладнання» в металургійному виробництві (чорні метали) (виробництво сталі і феросплавів; підготовка сумішей і ремонт металургійних печей) включена до Списку № 1.

До Списку № 2 включена професія «слюсар-ремонтник» в металургійному виробництві (чорні метали) (доменне виробництво; виробництво сталі і феросплавів, підготовка сполук і копрові роботи, ремонт металургійних печей, випалювання доломіту і вапна; прокатне, колесопрокатне, бандажопрокатне, вилопрокатне, жерстекатальне, лудильне, оцинкувальне і освинцювальне виробництва; виробництво рейкових скріплень; термічна обробка, вирубка і зачищення гарячого металу; трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) і оцинковувальні цехи; пряме відновлення заліза і виробництво порошків чорних металів).

Професія «майстер (старший майстер) по ремонту» включена до Списку № 2 металургійне виробництво (чорна металургія) (доменне виробництво; виробництво сталі та феросплавів; підготовка сполук і копрові роботи; ремонт металургійних печей; випарювання доломіту та вапна; прокатне, колесопрокатне, бандажопрокатне, вилопрокатне, жерстекатальне, лудильне, оцинкувальне та освинцювальне виробництва; виробництво рейкових скріплень; термічна обробка, вирубування та зачищення гарячого металу; виробництво каліброваного металу; трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) та оцинковувальні цехи).

Як було вказано вище, п. 2.14 Інструкції № 58 вимагає, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Системне тлумачення норм ст. 62 Закону № 1788, п. п. 1, 20 Порядку № 637 та п. 10 Порядку № 393 зумовлює висновок про те, що трудової книжки достатньо для підтвердження пільгового стажу лише в тому випадку, коли її записи про займану посаду і період виконуваної роботи оформлені належним чином.

Записи 7-15 трудової книжки серії НОМЕР_5 не містять повної інформації про умови праці позивача в періоди з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року, що унеможливлює обґрунтований висновок про те, що ці періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, (в них не вказаний характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; вид виробництва, в якому був задіяний позивач; а також відсутні відомості про те, що за професіями, передбаченими Списком № 1 або Списком № 2, позивач був зайнятий повний робочий день або не менше 80% робочого часу.

Таким чином, самих лише записів трудової книжки недостатньо для зарахування спірних періодів до пільгового стажу; пільговий характер роботи позивача в періоди з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року потребує підтвердження додатковими документами довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та/або даними про спеціальний стаж з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підприємства, на яких працював позивач в спірний період, знаходились в м. Маріуполь.

З 24 лютого 2022 року по 20 травня 2022 року м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади Маріупольського району Донецької області був територією активних бойових дій, з 21 травня 2022 року є територією України, тимчасово окупованою російською федерацією, про що свідчить Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.

Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи ОСОБА_1 з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року в ПРАТ «ММК ім. Ілліча» та ТОВ «Метінвест МРМЗ» ні пенсійному органу, ні суду не надані.

Лист ПРАТ «ММК ім. Ілліча» від 06 січня 2025 року № 18-1/06 свідчить, що майже всі документи цього підприємства, в тому числі кадрові та архівні, залишилися в його будівлях на території окупованого м. Маріуполь, тобто подання уточнюючої довідки за період роботи позивача на цьому підприємстві на час виникнення спірних правовідносин об`єктивно було неможливим.

Аналогічні відомості щодо неможливості надати уточнюючу довідку за період роботи в ТОВ «Метінвест-МРМЗ» разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не надавав.

Матеріали пенсійної справи не містять доказів, які б свідчили, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області вжило будь-яких заходів, спрямованих на з`ясування питання щодо можливості отримання уточнюючої довідки за період роботи позивач в ТОВ «Метінвест МРМЗ», перш ніж прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії. (Це при тому, що місцезнаходження ТОВ «Метінвест МРМЗ» перереєстровано в м. Запоріжжя, а відомості ЄДР є доступними для пенсійного органу).

В силу положень п. п. 18, 20 Порядку № 637 стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, міг бути підтверджений за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак станом на 28 січня 2025 року в Реєстрі застрахованих осіб не було жодної інформації про спеціальний стаж ОСОБА_1 , в тому числі за періоди з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що самих лише записів в трудовій книжці недостатньо для висновку про те, що ОСОБА_1 має право на зарахування періодів роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Лише того факту, що позивач працював за професіями, що передбачені Списком № 1 та/або Списком № 2, недостатньо для зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу.

Крім включення професії до Списку № 1 або Списку № 2, передумовою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу є встановлення характеру виконуваної позивачем роботи та умов його праці, в тому числі встановлення факту зайнятості на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, впродовж повного робочого дня або не менше 80% робочого часу.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені передчасно, оскільки пільговий характер роботи в ці періоди потребує додаткового підтвердження.

Таке правозастосування не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17, на які покликається позивач.

Суд наголошує, що записи 7-15 трудової книжки серії НОМЕР_5 не містять повної інформації про умови праці позивача в періоди з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року, що унеможливлює обґрунтований висновок про те, що вони підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Катастрофічні наслідки, до яких призвели дії російсько-терористичних військ в м. Маріуполі, є загальновідомими.

Вочевидь, підтвердження пільгового стажу, набутого за час роботи, на підприємствах, що знаходились в м. Маріуполі, є ускладненим.

Однак навіть за таких обставин, суд не може ігнорувати вимоги законодавства та покладати на пенсійний орган обов`язок зарахувати певні періоди роботи до пільгового стажу, за відсутності належних доказів.

Правомірність дій (бездіяльності) пенсійного органу щодо зарахування (незарахування) до страхового та/або пільгового стажу інших періодів позивач не оспорює.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року № 93 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих ним документів.

Крім того, в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області не забезпечило дотримання вимог Закону № 2073.

Суд відзначає, що в процесі адміністративного провадження відповідач порушив принципи адміністративної процедури, зокрема ті, про які йдеться в п. п. 1, 3, 12 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 4 ст. 6 Закону № 2073).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Всупереч приписам ч. 4 ст. 6 Закону № 2073 в процесі адміністративної процедури ГУ ПФУ в Хмельницькій області застосовувало норми права без урахування висновків Верховного Суду, зокрема щодо зарахування трудового стажу на підставі записів трудової книжки, що містить недоліки в оформленні, що мало наслідком протиправне незарахування до страхового стажу позивача низки періодів роботи.

Всупереч приписам ч. ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Хмельницькій області не забезпечило належність і повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на пенсію, зокрема, пенсійний орган не вжив заходів, спрямованих на отримання інформації про те, чи можливе підтвердження пільгового стажу позивача за період роботи в ТОВ «Метінвест-МРМЗ».

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями (ч. 2 ст. 52 Закону № 2073).

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.

Крім того, відповідач порушив принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.

Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право:

1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом;

2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників;

3) ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, у тому числі з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення адміністративного провадження, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження;

4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника;

5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи;

[…]

7) подавати клопотання про:

[…]

в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;

[…]

12) користуватися іншими визначеними законом правами в адміністративному провадженні.

В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не надало ОСОБА_1 можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей для підтвердження наявності підстав для зарахування до страхового та/або пільгового стажу тих періодів роботи, які пенсійним органом не були зараховані.

В заяві від 28 січня 2025 року позивач просив зарахувати пільговий стаж за даними Реєстру застрахованих осіб.

Пенсійний орган, отримавши відомості з цього реєстру та виявивши, що в них відсутні дані про спеціальний стаж позивача, не повідомив останньому про це та не запропонував надати додаткові документи для підтвердження пільгового стажу, не надав можливості реалізувати інші його права в адміністративному провадженні, в тому числі звернутися з клопотання про витребування документів або відомостей.

Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 2073 за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 2073 письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.

Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.

У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.

Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.

У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.

У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Рішення, яке є предметом спору, не повною мірою відповідає вимогам ст. 71 Закону № 2073 щодо змісту адміністративного акта, оскільки роз`яснення порядку його оскарження має формальний характер.

Вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта визначені ст. 72 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).

Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.

Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.

Мотивування (обґрунтування) рішення про відмову у призначенні пенсії не забезпечує ОСОБА_1 належну можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, оскільки всупереч приписам п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в ньому не вказано, які саме періоди роботи не зараховані до страхового та/або пільгового стажу; не наведені чіткі висновки про відсутність підстав для зарахування кожного з цих періодів до того чи іншого виду стажу тощо.

Суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин йшлося про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто про відмову особі в реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відтак, таке рішення потребувало ретельного, повного і чіткого обґрунтування, чого відповідачем не було забезпечено.

Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:

1) прийнятий адміністративним органом, що:

а) не мав на це повноважень;

б) використав дискреційні повноваження незаконно;

2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;

3) порушує норми матеріального права;

4) не відповідає принципам адміністративної процедури.

Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).

Таким чином, невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є достатньою підставою для визнання його протиправним.

Оскільки рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року № 93 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:

з 01 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року;

з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року;

з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 січня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Хмельницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Хмельницькій області суд покладає обов`язок зарахувати певні періоди до страхового стажу і повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з 28 січня 2025 року, не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд виходить з такого.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.

Проявом адміністративного розсуду може бути:

а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;

б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.

Разом з цим у випадку досягнення особою, яка претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, 55-річного віку, наявності у неї не менше 30 років страхового стажу, з них не менше 12 років 06 місяців на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за цією нормою, пенсійний орган має лише один варіант правомірної поведінки прийняти рішення про призначення пенсії, тобто йдеться про повноваження, які не є дискреційними.

Між сторонами немає спору про те, що на день звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 досяг пенсійного віку та набув страховий стаж, що визначені п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Водночас наявність у позивача на день звернення за призначенням пенсії пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, не підтверджена належними доказами.

Втім, для прийняття законного і обґрунтованого рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з дня звернення за її призначенням, тобто з 28 січня 2025 року, або про відмову у її призначенні відповідачу належить згідно з Законом № 1058 і Порядком № 22-1 та з дотриманням процедури, визначеної Законом № 2073, з`ясувати чи є підстави для зарахування до пільгового стажу позивача як періоду з 06 червня 1997 року по 16 січня 2017 року, так і інших періодів його роботи.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 продовжив працювати в ТОВ «Метінвест-МРМЗ» майстром по ремонту устаткування металургійного та старшим майстром в ремонтно-механічному цеху і після 16 січня 2017 року, про що свідчать записи 20-21 трудової книжки серії НОМЕР_5 .

Разом з цим, до з`ясування цих обставин твердження позивача про те, що на день звернення за призначенням пенсії, тобто станом 28 січня 2025 року, його пільговий стаж, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, становив понад 12 років 06 місяців, не може вважатися доведеним.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (квитанція від 21 березня 2025 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, місцезнаходження: 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року № 93 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:

з 01 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року;

з 02 жовтня 1995 року по 28 травня 1997 року;

з 06 червня 1997 року по 31 грудня 1998 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 січня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 28 липня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко