Справа № 440/9157/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/9157/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали позову Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просила стягнути з колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 завдану шкоду державі у розмірі 11 186 938,16 грн (одинадцять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 16 копійок).

Ухвалою від 09 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача надала заяви про усунення недоліків, якими частково усунула недоліки, допущені при первинному поданні позову. Також надала "Клопотання про поновлення провадження у справі", в якому просила суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, поновити строк звернення до суду з позовом.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до статті 4 цього Закону особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Оскільки відповідачем були проігноровані вимоги військової частини НОМЕР_1 про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, що надсилалися на адресу ОСОБА_1 листами №220 від 27.01.2025 та №1131 від 07.06.2025 з вимогою відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, до яких долучалися додатки з матеріалами службового розслідування (дані листи з доказами надсилання долучені до позовної заяви), відповідей від позивача станом на день подання позовної заяви та на момент подання даної заяви не надходило, військова частина змушена була звернутися про стягнення шкоди у судовому порядку.

Пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 №106 "Про результати службового розслідування" посадовим особам військової частини доручено організувати стягнення у судовому порядку з колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 громадянина ОСОБА_1 завдану шкоду державі у розмірі 11 186 938,16 грн, враховуючи вимоги статті 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Посадовими особами військової частини НОМЕР_1 в період з 20.05.2024 вживалися заходи щодо добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_1 , але враховуючи відмову останнього добровільно відшкодувати збитки, яка проявлялася в ігноруванні повідомлень військової частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовною заявою про відшкодування завданої шкоди в судовому порядку.

Крім того, представник позивача у поданому клопотанні зазначала, що починаючи з січня 2023 військова частина НОМЕР_1 в повному складі виконує бойові завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, на території Донецької та Сумської областей, також військова частина НОМЕР_1 була залучена до військової операції на території країни агресора. Населені пункти, в яких на даний час розміщені підрозділи військової частини, постійно перебувають під обстрілами; з метою збереження життя та здоров`я особового складу, озброєння, майна та боєприпасів, підрозділи військових частин розосереджені по населених пунктах зони відповідальності в районі виконання завдань за призначенням (іноді відстань між підрозділами перевищує 150 км).

Постійні ракетні, артилерійські та мінометні обстріли населених пунктів не тільки створюють загрозу для життя військовослужбовців, а й створюють перешкоди для своєчасної підготовки документів, такі, як відсутність світла, постійний збій із засобами комунікації та зв`язку, не вдається своєчасно підтримувати зв`язок і надавати потрібну інформацію, потреба перебування у сховищах, віддаленість від поштових відділень тощо, також обстріли зумовлюють постійні переїзди підрозділів військових частин з метою збереження життя та здоров`я особового складу, що також негативно впливає на вчасність відпрацювання документів.

Головна функція військової частини наразі це забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України, відновленні державного суверенітету та територіальної цілісності України, соціальний захист військовослужбовців, які безпосередньо приймають участь у бойових діях, які поранені внаслідок бойових дій та сімей загиблих і зниклих безвісти військовослужбовців.

При розгляді даної заяви представник позивача просила суд звернути увагу на судову практику а саме: постанову Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №380/12814/22 в якій Верховний Суд зазначив, що суворе застосування строків під час воєнного стану може обмежити конституційне право військовослужбовців на доступ до правосуддя.

Розглянувши подане військовою частиною НОМЕР_1 клопотання, суд зазначає таке.

31 жовтня 2019 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-IX; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (стаття 2 Закону №160-ІХ).

Згідно п. 4 частини першої статті 1, статей 3, 4 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 10, частини першої статті 12 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Верховний Суд у постанові від 18 січня 2024 року в справі №520/11225/23 здійснив комплексний аналіз норм Закону №160-ІХ та зробив висновок, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (стаття 4). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (частина друга статті 8). Поряд із цим, нормами Закону №160-ІХ передбачено випадки, коли причини завдання шкоди, її розмір та винна особа можуть бути встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. У таких випадках службове розслідування може не призначатися. У разі, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (частина сьома статті 8). Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством (частина перша статті 14). Разом із цим, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. (стаття 12).

З огляду на зміст наведених положень Закону №160-ІХ Верховний Суд указав, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Водночас відшкодування завданої шкоди у передбачених статтею 12 Закону випадках здійснюється у судовому порядку. При цьому, Закон №160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди.

За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

Зокрема, абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За усталеною практикою Верхового Суду, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

В свою чергу, згідно частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Висновки щодо необхідності застосування місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, для звернення до суду з адміністративним позовом даної категорії справ також наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №520/10571/2020.

Згідно обставин даної справи, пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 №106 "Про результати службового розслідування" посадовим особам військової частини доручено організувати стягнення у судовому порядку з колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 громадянина ОСОБА_1 завдану шкоду державі у розмірі 11 186 938,16 грн.

У той же час в матеріалах позовної заяви та додатків містяться відомості щодо того, що на адресу ОСОБА_1 військовою частиною надіслано лист №220 від 27.01.2025 з вимогою відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, до якого долучалися додатки з матеріалами службового розслідування.

Цей лист чітко вказує на те, що ще у травні 2024 року військова частина була обізнана та її посадові особи усвідомлювали наявність підстав для звернення до суду про стягнення шкоди. Наступне направлення винному військовослужбовцю листів не змінює дату початку відліку строку звернення до суду з позовом про стягнення шкоди.

Однак, з позовом військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду лише 01.07.2025.

Тобто, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом як трьохмісячний так і місячний.

Причини пропуску цього строку, вказані представником позивача, суд не може оцінити як поважні.

Щодо тверджень представника позивача про перебування повного складу військової частини в районах ведення воєнних (бойових) дій, на території Донецької та Сумської областей, а також залучення до військової операції на території країни агресора, - судом не заперечується участь військової частини НОМЕР_1 у зазначених воєнних операціях та її суттєвий вклад у справу захисту країни.

Однак, суду не надано жодних доказів на підтвердження виконання зазначених бойових завдань безпосередньо посадовими особами військової частини, на яких покладено обов`язок організувати стягнення у судовому порядку (начальника автомобільної служби логістики військової частини НОМЕР_1 , помічника командира військової частини з правової роботи-начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 ).

При розгляді даної заяви представник позивача звертала увагу суду на судову практику а саме: постанову Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №380/12814/22, в якій Верховний Суд зазначив, що суворе застосування строків під час воєнного стану може обмежити конституційне право військовослужбовців на доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу представника позивача на те, що зазначені висновки Верховного Суду стосуються прав військовослужбовців, а не суб`єкта владних повноважень, яким у даній справі є Військова частина НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звертаючись із заявленим позовом про відшкодування матеріальної шкоди у липні 2025 року, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, встановлений КАС України.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом першим частини четвертої 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись статтями 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення шкоди - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков