Справа № 420/8592/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8592/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)" (вул.Краснова,буд.2-А, м.Одеса, 65059) до Південного офісу Держаудитслужби (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання протиправною та скасування п.п.1,2,3,4,5,8 вимоги №151508-14/1058-2025 від 11.03.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)" до Південного офісу Держаудитслужби за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною та скасувати п. 1, 2, 3, 4, 5, 8 вимоги від 11.03.2025 року №151508-14/1058-2025;

стягнути з відповідача на користь позивача витрачені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана вимога є протиправною та не відповідає нормам чинного законодавства.

31 березня 2025 року була винесена ухвала про залишення адміністративного позову без руху та надання строку для усунення недоліків.

04 квітня 2025 року позивачем були усунені недоліки по справі.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що Південний офіс Держаудитслужби при здійсненні своїх повноважень діяв згідно чинного законодавства та правомірно висунув об`єкту контролю вимогу щодо усунення порушень законодавства.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.02.2000, номер запису: 0018425.

Юридична та фактична адреса: вул. Краснова, будинок 2А, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Оголошення про ліквідацію державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» (№14)» опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 06.08.2024 № 158. В оголошенні зазначено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» (№14)» від 10.07.2024 № 2076/5 шляхом ліквідації, прийнято рішення припинити шляхом ліквідації юридичну особу - державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» (№14)».

Відповідно до пункту п.1.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2024 року на підставі направлень від 24.10.2024 №№ 512, 513, 514, виданих начальником Південного офісу Держаудитслужби Ставнійчуком О.П., головним державним аудитором відділу контролю в галузі оборони, в правоохоронних органах та органах влади Південного офісу Держаудитслужби Радченко Т.В., заступником начальника відділу контролю в галузі оборони, в правоохоронних органах та органах влади Південного офісу Держаудитслужби Донічем М.С. та головним державним аудитором відділу контролю в галузі оборони, в правоохоронних органах та органах влади Південного офісу Держаудитслужби Оніщук Т.В. проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» () за період з 01.01.2022 по 30.09.2024.

Ревізію проведено з 29.10.2024 по 20.01.2025 (із зупиненням з 13.11.2024 по 25.11.2024, з 28.11.2024 по 09.12.2024, з 24.12.2024 по 05.012025, з 10.01.2025 по 15.01.2025 для проведення зустрічних звірок) з відома голови комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» Коренчука Сергія Анатолійовича.

Один примірник направлень на проведення ревізії та копію примірника програми ревізії надано голові комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» (далі - Підприємство) Коренчуку С. А., про що зроблено відповідний запис в направленнях на проведення ревізії.

Відповідно до акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» за період з 01.01.2022 по 30.09.2024.

Ревізією стану усунення фінансових порушень та недоліків, виявлених попередніми ревізіями встановлено, що попередня планова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Підприємство Одеської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 14)» за період з 01.01.2014 по 31.05.2016 проведена фахівцями Державної фінансової інспекції в Одеській області, за результатами якої складено акт від 26.09.2016 № 08-11/99.

За результатами проведеної ревізії 27.01.2025 року голові комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» Коренчуку Сергію Анатолійовичу було вручено акт №151508-11/05 за висновками якого серед іншого перевіряючими було встановлено:

- порушення підприємством ст. 611, 612, 623, 625 Цивільного Кодексу України, п. 4.3 договорів підряду з ТОВ «МЕТБУД ВВС» від 26.03.2021 року №Г-2 та від 02.05.2023 року №Г-8, п. 7.3 договору підряду з ТОВ «АЛЕКС-АГРО» від 01.06.2023 року №Г-4 у період з 01.07.2022 року по 30.09.2024 рік внаслідок не застосування підприємством свого права вимоги щодо стягнення пені та штрафних санкцій, передбачених умовами договорів за неналежне виконання умов договорів, втрачено фінансових ресурсів (доходів) на загальну суму 127 140, 60 грн.

- порушення п. 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 року №290, частина 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у жовтні 2022 року, січні та грудні 2023 року Підприємство недоотримало фінансових ресурсів (доходів) внаслідок реалізації готової продукції (контейнер металевий, двері металеві) за вартістю, яка нижче, ніж передбачено калькуляціями на загальну суму 6 632, 97 грн (в т.ч. ПДВ - 1 105, 49 грн.) ( в т.ч. у період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 рік - 1 096, 70 грн., з 01.01.2023 року по 31.12.2023 - 5 356, 27 грн.);

- порушення пунктів 12, 22 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у період з 01.03.2022 по 31.07.2022 за Звітами про рух матеріалів за березень- липень 2022 року матеріально-відповідальною особою начальником цеху №1 ОСОБА_1 безпідставно списано сировини та основних матеріалів (більше, ніж передбачено калькуляціями) на виготовлення готової продукції «Литво сталеве з формуванням у землю у рідко-скляну суміш з використанням дерев`яних моделей» у кількості 580 штук (вагою 9,57 т) на загальну суму 10 327,12 грн. (у. т ч. ПДВ 1722,73 гривні);

- порушення статті 97 Кодексу законів про працю України, статті 15 Закону України «Про оплату праці», пункту 4.1.1 Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу 15.07.2020 та зареєстрованого у Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 за № 11/275-84, підпункту 3 пункту 7 Умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV у період з 01.01.2022 по 30.06.2023 двом працівникам Підприємства здійснено нарахування та виплату доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у завищеному розмірі (понад 50% посадового окладу), що призвело до безпідставного нарахування та виплати доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника на загальну суму 51 985,45 грн. (в т. ч. за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 - 31362,21 грн., з 01.01.2023 по 30.06.2023 - 20 623,24 грн.), та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску у сумі 11 436,76 грн (в т. ч. з 01.01.2022 по 31.12.2022 6899,65 грн, з 01.01.2020 по 31.03.2020-4537,11 гривень).

- порушення розділу 6 «Соціальний захист працівників» Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу 15.07.2020 року та зареєстрованого у департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 року за №11/275-84, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 рік одинадцяти працівникам Підприємства безпідставно здійснено нарахування та виплату матеріальної допомоги з метою підвищення соціального захисту співробітників, яка не передбачена умовами Колективного договору, на загальну суму 141 262, 00 грн., та як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску у сумі 28 118, 15 грн.

- порушення пункту 18 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у період з 01.01.2022 по 31.05.2024 Підприємством проведено покриття витрат фізичної особи в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 на оплату послуги зв`язку її особистого абонентського номеру всупереч законодавству при відсутності дебіторської заборгованості в обліку на загальну суму 74 340,00 грн (у т. ч. ПДВ - 12 390,00 грн) (у т.ч. у період з 01.01.2022 по 31.12.2022-28 590,00 грн, з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 34 750,00 грн, з 01.01.2024 по 31.05.2024 -11 000,00 гривень);

- порушення ст. 257, ч.5 ст. 261, ст. 509 ЦКУ, ст. 4, 19 Господарського процесуального Кодексу України внаслідок завершення терміну позовної давності щодо відшкодування дебіторської заборгованості, що утворилася з 2012, 2014, 2015 років і рахується становм на 01.01.2024 рік та не проведення Підприємством претензійно-правової роботи щодо її стягнення - врегулювання господарський спорів в судовому порядку, в обліку рахується дебіторська заборгованість, термін позовної давності за якою минув, по якій не вжито передбачених законодавством заходів щодо її стягнення на загальну суму 318 874, 32 грн.

Не погоджуючись з означеними висновками акту ревізії, голова комісії скористався своїм правом та підписав акт ревізії з запереченнями, а в подальшому до Південного офісу Держаудитслужби були направленні обґрунтовані письмові заперечення вх.. №5-25 на акт ревізії від 27.01.2025 року №151508-11/05.

Висновком на заперечення до акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 період діяльності об`єкта контролю, що підлягав ревізії від 27.01.2025 № 151508-11/05 заперечення позивача були відхиленні.

Вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства на адресу Підприємства надіслані листом від 11.03.2025 № 151508-14/1058-2025, яке отримано Підприємством 17.03.2025.

Вказаною вимогою встановлено наступні порушення.

1. Порушення, що призвели до недоотримання або втрати доходів.

На порушення вимог статті 257, частини 5 статті 261, статті 509 Цивільного кодексу України, статей 173-175 Господарського кодексу України, 4, 19 Господарського процесуального кодексу України, умов господарських договорів внаслідок не вжиття заходів щодо проведення Підприємством претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ «Євротермінал», СПД ОСОБА_3 та державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», яка утворилася у бухгалтерському обліку підприємства протягом 2012, 2014, 2015 років, внаслідок чого минув термін позовної давності, що призвело до недоотримання Підприємством доходів (активів) на загальну суму 318874,32 грн, з неї: від ТОВ «Євротермінал» - 510,83 грн (виникла 25.08.2014, за документи по експорту), СПД ОСОБА_3 - 4600,00 грн (30.12.2015 за кошторисну документацію), державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» - 313763,49 гривень (з 01.01.2009 за ремонтні роботи).

На порушення вимог статей 258, 549, 522, 550-552, 611, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, статей 231, 232 Господарського кодексу України, не нараховані передбачені договорами штрафні санкції (пеня та додатковий штраф) при неналежному виконанні умов договорів підряду, укладених підприємством з ТОВ «МЕТБУТ ВВС» (пункт 4.3 договорів від 26.03.2021 № Г-2, додаткової угоди від 04.01.2022 б/н, від 02.05.2023 № Г-8) і ТОВ «АЛЕКС-АГРО» (пункт 7.3 договору від 01.06.2023 № Г-4), та невжиття заходів щодо їх стягнення об`єктом контролю в межах встановленого річного терміну позовної давності призвело до недоотримання підприємством фінансових та матеріальних ресурсів (втрат активів) за 2022-2023 роки та січень-вересень 2024 року в сумі 127 140.60 грн (з неї пеня 126 277,34 грн і додатковий штраф 863,26 грн).

На порушення частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за № 860/4153, внаслідок реалізації ТОВ «Фабрика смаку» 18 шт. контейнерів металевих (договір від 06.10.2022 б/н) та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 3 металевих дверей (договір «основний» без дати і без номеру) за вартістю, яка нижче фактичної собівартості, недоотримано фінансових ресурсів (доходів) підприємством у жовтні 2022 року, у січні 2023 року та грудні 2023 року в загальній сумі 6 632,97 гривень.

2. Порушення з питань оплати праці та сплати єдиного соціального внеску.

На порушення частини 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці», частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», розділу 6 «Соціальний захист працівників» Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу Підприємства 15.07.2020 та зареєстрованого у Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 за № 11/275-84 (далі - Колективного договору), у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 одинадцяти працівникам Підприємства безпідставно здійснено нарахування та виплату матеріальної допомоги з метою підвищення соціального захисту співробітників, яка не передбачена умовами Колективного договору, на загальну суму 141 262,0 грн, та, як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску у сумі 28 118,15 грн, внаслідок чого підприємству заподіяно втрат фінансових і матеріальних ресурсів (активів) на суму 169 380,15 гривень.

На порушення статті 97 Кодексу законів про працю України, статті 15 Закону України «Про оплату праці», частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 3 пункту 7 Умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 (далі наказ № 957/5), пункту 4.1.1 Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу 15.07.2020 та зареєстрованого у Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 за № 11/275-84, згідно з яким при встановленні надбавок і доплат застосовуються норми наказу № 957/5, у період 3 01.01.2022 по 30.06.2023 двом працівникам Підприємства здійснено нарахування та виплату доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у завищеному розмірі (понад 50% посадового окладу), що призвело до безпідставного нарахування та виплати доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника на загальну суму 51 985,45 грн, та, як наслідок, зайво перераховано єдиного соціального внеску у сумі 11436,76 грн, внаслідок чого Підприємству заподіяно втрат фінансових і матеріальних ресурсів (активів) на суму 63 422,21 гривень.

3. Порушення з питань використання державних коштів, розрахунків з підприємствами, установами та організаціями за поставлені товари, виконані роботи та надані послуги.

На порушення вимог підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 № 899 «Про порядок здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектору економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку» Підприємством протягом 2022-2023 років та січня-вересня 2024 року здійснені заборонені Урядом витрати без затверджених річних фінансових планів у встановленому порядку, а саме витрати на капітальні інвестиції (придбання необоротних активів) та витрати на рекламу на загальну суму 367 445,20 грн (з ПДВ) що призвело до втрат фінансових і матеріальних ресурсів (активів) Підприємством на цю суму.

На порушення частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 827, частини 2 статті 828 глави 60 Цивільного кодексу України, частини 6 статті 283 Господарського кодексу україни, пункту 18 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, проведене необгрунтоване покриття витрат фізичних осіб на оплату послуг зв`язку (абонентських номерів працівників підприємства) у загальній сумі 74 340,0 грн (з ПДВ), що призвело до втрат Підприємством Фінансових і матеріальних ресурсів (активів) у 2022-2023 роках та січні-вересні 2024 року на вказану суму.

4. Операції з матеріальними активами, проведені всупереч законодавству.

На порушення пунктів 12, 22 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підставі матеріальних звітів по цеху № 1 за березень-липень 2022 року на виготовлення готової продукції «Литво сталеве з формуванням у землю у рідко-скляну суміш з використанням дерев`яних моделей» у кількості 580 штук (вагою 9,57 т) проведено списання окремих найменувань сировини та основних матеріалів понад встановлені норми на виготовлення цієї продукції, що призвело до втрат фінансових та матеріальних ресурсів Підприємством на загальну суму 10 327,12 грн (з ПДВ).

Операції з ресурсами, проведені з порушенням чинного законодавства, що не призвели до втрат.

На порушення статті 2, пункту 1 частини 1, частини 10 статті 3, частини 3 2 пункту статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», пункту 10 та абзацу 2 17 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, Підприємством у період з 01.01.2022 по 30.09.2024 укладено три договори на придбання природного газу в ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (договір 17.01.2022 № 3629-НГТ-23 на суму 4 210 817,00 грн, від 02.12.2022 № 1487-ПСО (ТКЕ)-23 на суму 6 633 113,00 грн та від 18.09.2023 № 5910-ТКЕ (23)-23-5715 627,0 грн), та проведено оплату за державні кошти природного газу за нікчемними договорами на загальну суму 16 559 557,0 грн, внаслідок чого проведено незаконних витрат державних коштів, що не призвели до збитків на цю суму.

Інші порушення фінансової дисципліни.

На порушення ння статей 629, 631,632 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 180 Господарського кодексу України, частин 1 та 2 статті 9, частини 1 статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні», пунктів 2.1 та 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, умов договорів купівлі-продажу теплової енергії з 4-ма контрагентами (державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)», Тов «ОЛЬВА» і комунальним підприємством «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ») у січні-березні 2022 року в бухгалтерському обліку підприємства відображена дебіторська заборгованість за послуги з постачання теплової енергії при відсутності додаткових угод про підвищення тарифів на постачання теплової енергії, розпорядчих документів про зміну тарифів на ці послуги для споживачів та належно оформлених актів приймання-передачі товарної продукції, внаслідок чого станом на 01.01.2023, 01.01.2024, 01.10.2024 завищена в бухгалтерському обліку дебіторська заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 6 123 792,61 гривень.

На порушення частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 4, 14, 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за № 288/4509, внаслідок проведення в бухгалтерському обліку збільшення вартості основних засобів на витрати, пов`язані з капітальним ремонтом електричного двигуна у березні 2022 року завищено вартість активів (основних засобів) на суму 17 833,33 гривень.

На підставі пункту першого частини першої статті 37 Закону України «Про адміністративну процедуру» Південним офісом Держаудитслужби було розпочато адміністративне провадження у адміністративній справі про прийняття вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства, про шо Підприємство поінформовано листом від 26.01.2025 № 151508-14/846-2025.

На підставі п. 1 частини 1 ст.8, п.п.7 ст.10, частини 2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», абзацу 2 підпункту 7 п.4 Положення про Південний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 № 23, пунктів 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, Південний офіс Держаудитслужби вимагає:

1. Забезпечити відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 22, 258, 610-625 Цивільного кодексу України вжиття заходів. спрямованих на відшкодування втрат Підприємством коштів (активів) внаслідок не нарахування відповідно до договорів пені та штрафних санкцій за порушення замовниками термінів оплати виконаних робіт у сумі 127 140,60 гривень.

У разі неможливості забезпечення відшкодування втрат фінансових ресурсів (активів) підприємства у випадку припинення державної реєстрації або визначення банкрутом боржника, відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування втрат фінансових ресурсів з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України.

2. Забезпечити у відповідності до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди заподіяної Підприємству внаслідок реалізації готової продукції за вартістю меншою ніж відпускна ціна згідно з калькуляціями в сумі 6 632,97 гривень

У випадку неможливості забезпечити відшкодування втрат у вищезазначеному порядку, розглянути питання щодо відшкодування втрат на суму 6 632,97 гривень з винних осіб згідно з нормами статей 130-136 Кодексу законів про працю України, частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України.

3. Забезпечити відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок безпідставного нарахування та виплати матеріальної допомоги на загальну суму 141 262,0 грн та перерахований єдиний соціальний внесок на неї в сумі 28 118,15 гривень. Врахувати право осіб, які заподіяли втрати Підприємством фінансових і матеріальних ресурсів (активів) добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмової заяви відповідно до частини 5 статті 130 Кодексу законів про працю України.

4. Забезпечити відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України відшкодування на користь Підприємства втрат внаслідок, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування та виплати доплати за суміщення посад і виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у сумі 51 985,45 грн та перерахований єдиний соціальний внесок на неї в сумі 11 436.76 грн. Врахувати право осіб, які заподіяли втрати Підприємством фінансових і матеріальних ресурсів (активів) добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмової заяви відповідно до частини 5 статті 130 Кодексу законів про працю України.

5. Забезпечити відшкодування на користь Підприємства відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, статей 224-226 Господарського кодексу України матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок понаднормового списання сировини та основних матеріалів на виготовлення готової продукції на загальну суму 10 327,12 гривень. Врахувати право осіб, які списали понад норму сировину та матеріали на виготовлення готової продукції матеріали добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмової заяви відповідно до частини 5 статті 130 Кодексу законів про працю України.

6. Забезпечити проведення взаємних звірок розрахунків та у відповідності до частини 1 статті 10, частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 3.6 Розділу 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.1995 № 88, пп. 7.1 - 7.4 пункту 7 розділу ІІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 за № 1365/26142, пунктів 4, 5, 7 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 25 жовтня 1999 р. за № 725/4018, з державною установою «Одеська виправна колонія (№ 14)», ТОВ «Євротермінал» та СПД ОСОБА_3 щодо наявної дебіторської заборгованості у загальній сумі 318 874,32 гривень.

7. Забезпечити відшкодування заподіяних Підприємству втрат фінансових і матеріальних ресурсів (активів) у сумі 318874,32 шляхом повернення коштів на поточний банківський рахунок підприємства відповідно до норм статей 256-257, 610-625 Цивільного кодексу України, статей 193, 199, 216-229 Господарського кодексу України, які заподіяні внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення цієї дебіторської заборгованості, строк позовної давності якої минув.

У разі неможливості забезпечення відшкодування втрат фінансових ресурсів (активів) у вищезгаданому порядку у зв`язку з припиненням державної реєстрації або визнання банкрутом контрагента, відмовою у стягненні заборгованості в судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування матеріальної шкоди з осіб, винних у створенні цієї дебіторської заборгованості у відповідності до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статті 1166 Цивільного кодексу України.

8. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статті 1166 Цивільного кодексу України відшкодування втрат фінансових і матеріальних активів Підприємства внаслідок оплати послуг мобільного зв`язку абонентських номерів працівників Підприємства в загальній сумі 74 340,0 гривень.

9. Забезпечити проведення інвентаризації дебіторської заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з державною установою «Одеська виправна колонія (№ 14)», державною установою «Південна виправна колонія (№ 51)», TOB «ОЛЬВА» i комунальним підприємством «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» у сумі 6 123 792,61 грн та у випадку визнання цієї заборгованості безнадійною провести її списання на витрати у відповідності до частини 1 статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 7.1-7.5 розділу III, п. 4 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142, пунктів 1-3 наказу Міністерства фінансів України від 17.06.2015 № 572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 липня 2015 р. за № 788/27233, пунктів 4, 5, 7 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 25 жовтня 1999 р. за № 725/4018.

10. Забезпечити у відповідності пункту 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за № 288/4509, пункту 33 розділу 6 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, відображення в бухгалтерському обліку Підприємства зменшення вартості основних засобів на 17 833,33 гривень.

Позивач вважає зазначену вимогу протиправною та за її скасуванням звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII передбачено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

Згідно з пунктом 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 550), яким визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За приписами частини першої статті 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

У силу пункту 6 Положення № 43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Згідно з пунктом 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Південним офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)» на законних підставах та в межах наданих повноважень.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №822/2087/17 зазначив, що висновок суду про те, що збитки контролюючим органом можуть бути стягнуті лише в ході відповідного судового процесу (а не шляхом пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги), не спростовує того, що "законна вимога" контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

З проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), висновується, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їхніх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Та обставина, що законодавство прямо передбачає порядок реалізації окремо взятого завдання чи функції контролюючого органу, зокрема, стягнення збитків у судовому порядку на підставі пункту 10 частини першої статті 10 Закону №2939-XII, з якою кореспондується пункт 50 Порядку №550, жодним чином не відміняє чи спростовує того, що всі рішення, дії чи бездіяльність органів державного фінансового контролю, прийняті або здійснені при реалізації ними їхніх владних управлінських функцій, можуть бути окремим предметом судового розгляду при поданні відповідного адміністративного позову.

За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, у постановах від 22 жовтня 2020 року у справі №820/3089/17, від 31 травня 2021 року у справі №826/18686/16, від 31 серпня 2021 року у справі №160/5323/20, від 2 листопада 2021 року у справі №420/6808/19, від 12 травня 2022 року у справі №620/4169/20, від 22 грудня 2022 року у справі №826/13003/17, від 21 березня 2023 року у справі № 560/4370/22, від 22.12.2023 № 826/18064/17, від. 25.07. 2024 року у справі № 160/12986/21.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься.

Вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована, а тому може бути предметом судового оскарження.

З вищевикладеного вбачається, що з метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

З метою дотримання завдань і основних засад адміністративного судочинства суд має об`єктивно перевірити дотримання органом фінансового контролю законності при прийнятті вимоги в оспорюваній частині, зважаючи на те, що відповідач стверджує про обґрунтованість установлених під час ревізії порушень та відповідно законність цієї вимоги.

Надаючи оцінку встановленим в ході ревізії порушенням в частині забезпечення відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 22, 258, 610-625 Цивільного кодексу України вжиття заходів. спрямованих на відшкодування втрат Підприємством коштів (активів) внаслідок не нарахування відповідно до договорів пені та штрафних санкцій за порушення замовниками термінів оплати виконаних робіт у сумі 127140,60 гривень суд зазначає, що перевіряючими в ході проведення перевірки було встановлено порушення підприємством ст. 611, 612, 623, 625 Цивільного Кодексу України, п. 4.3 договорів підряду з ТОВ «МЕТБУД ВВС» від 26.03.2021 року №Г-2 та від 02.05.2023 року №Г-8, п. 7.3 договору підряду з ТОВ «АЛЕКС-АГРО» від 01.06.2023 року №Г-4 у період з 01.07.2022 року по 30.09.2024 рік внаслідок не застосування підприємством свого права вимоги щодо стягнення пені та штрафних санкцій, передбачених умовами договорів за неналежне виконання умов договорів, втрачено фінансових ресурсів (доходів) на загальну суму 127 140, 60 грн.

У період з 01.07.2022 по 30.09.2024 встановлено випадки несвоєчасної сплати ТОВ «МЕТБУТ ВВС» та ТОВ «АЛЕКС-АГРО» Підприємству за виконані роботи по виготовленню металевих конструкцій та виготовлення технологічних виробів. Проте, за порушення термінів оплати виконаних робіт та виготовлення технологічних виробів Підприємством не було вжито заходів щодо нарахування і сплати пені у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день затримки оплати, включаючи день оплати, а за прострочення понад 30 днів додатково оплачується штраф у розмірі 0,5% від суми договору, як то передбачено умовами договорів підряду.

Разом з чим, відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Під час перевірки перевіряючими не враховано, що з 24.02.2022 року триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок чого указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який було продовжено указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024.

Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Ознаками форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (пункт 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам (пп. 8.72 та 8.73 постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/9226/23). Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним (п. 38 постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Таким чином, триваюча військова агресія Російської Федерації проти України є обставиною непереборної сили, внаслідок дії якої особи звільняються від відповідальності за порушення своїх господарських зобов`язань.

Крім цього, Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 року було опубліковано лист за № 2024/02.0-7.1, відповідно до якого Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти

України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України має виключну компетенцію щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, пов`язані із військовою агресією Російської Федерації проти України регулярні хакерські атаки на державні органи та системи, банківські установи тощо, спричинені ракетно-дроновими обстрілами масштабні відключення електроенергії протягом періодів дії договорів, також системно впливають на спроможність ТОВ «Алес Агро» та ТОВ «МЕТБУТ ВВС» своєчасно виконувати зобов`язання за Договорами №Г-4 від 01.06.2023 року та №Г-2 від 26.03.2021 року (якій діяв протягом 2022 року ) та №Г-8 від 02.05.2023 року в повному обсязі.

З урахуванням загальнодержавного масштабу цих обставин, їх надзвичайного та виняткового характеру, а також повного виконання умов вказаних договорів, відсутності по ним заборгованості, суд вважає, що підприємство доцільно не застосовано до них штрафні фінансові санкції.

Надаючи оцінку встановленим в ході ревізії порушенням в частині забезпечення у відповідності до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди заподіяної Підприємству внаслідок реалізації готової продукції за вартістю меншою ніж відпускна ціна згідно з калькуляціями в сумі 6 632,97 гривень суд зазначає, що контролюючим органом встановлено, що, у пп. 4.1 розділу 4 акту ревізії на ст.19 контролюючий орган робить висновок, що на порушення п. 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 року №290, частина 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у жовтні 2022 року, січні та грудні 2023 року Підприємство недоотримало фінансових ресурсів (доходів) внаслідок реалізації готової продукції (контейнер металевий, двері металеві) за вартістю, яка нижче, ніж передбачено калькуляціями на загальну суму 6 632, 97 грн (в т.ч. ПДВ - 1 105, 49 грн.) ( в т.ч. у період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 рік - 1 096, 70 грн., з 01.01.2023 року по 31.12.2023 - 5 356, 27 грн.).

В свою чергу суд зазначає, що відповідно до калькуляційних цін при реалізації продукції (контейнери металеві, двері металеві) дільниці №12 по виготовленню металевих виробів на виконання договорів з ТОВ «Фабрика смаку» та ФОП ОСОБА_4 підприємство власними силами з власних матеріалів були виготовлені контейнери металеві у кількості 18 шт. та двері металеві у кількості 3 штуки.

Згідно з калькуляціями, підписаними інженером ОСОБА_5 , завідуючою сектору економіки та планування Степаніченко Т.О., інженером з нормування ОСОБА_6 та затвердженими в.о. директора Коренчуком С.А. було визначено (найменування статей калькуляції за жовтень 2022 року):

01.Матеріальні витрати, всього - 1119, 91 грн., 01.1 сировина та основні матеріали 1111, 36 грн., 01.2 купівельні напівфабрикати та комплектуючі - 0 грн., 01.3 паливо та енергія - 8, 55 грн., 01.4 зворотні відходи (вираховуються) - грн., 02 основна заробітна плата виробничих - 48, 69 грн., 03 додаткова заробітна плата - грн., 04 єдиний внесок на загальнообов`язкове - 10, 71 грн., 05 25% нарахування на заробітну плату - 12, 17 грн., 06 загальновиробничі витрати - 260, 55 грн., 07 виробнича собівартість1452, 04 грн., 08 адміністративні витрати - 85, 21 грн., 09 витрати на збут - 2, 43 грн., 10 повна собівартість (сума рядка 07+08+09) - 1539, 68 грн., 11 прибуток - 76, 99 грн., 12 відпускна ціна (сума ряд. 10+11) - 1616, 67 грн., 13 податок на додану вартість - 323, 33 грн., 14 повна ціна (сума ряд 12+13) - 1940, 00 грн.

Згідно калькуляції за січень 2023 року (найменування статей калькуляції):

01.Матеріальні витрати, всього - 1540, 45 грн., 01.1 сировина та основні матеріали 1525, 15 грн., 01.2 купівельні напівфабрикати та комплектуючі - 0 грн., 01.3 паливо та енергія - 15, 30 грн., 01.4 зворотні відходи (вираховуються) - грн., 02 основна заробітна плата виробничих - 76, 25 грн., 03 додаткова заробітна плата - грн., 04 єдиний внесок на загальнообов`язкове - 16, 48 грн., 05 25% нарахування на заробітну плату - 19, 06 грн., 06 загальновиробничі витрати - 329, 26 грн., 07 виробнича собівартість 1981, 80 грн., 08 адміністративні витрати - 133, 44 грн., 09 витрати на збут - 3, 81 грн., 10 повна собівартість (сума рядка 07+08+09) - 2119, 05 грн., 11 прибуток - 105, 95 грн., 12 відпускна ціна (сума ряд. 10+11) - 2225, 00 грн., 13 податок на додану вартість - 445, 00 грн., 14 повна ціна (сума ряд 12+13) - 2670, 00 грн.

Разом з чим, відповідно до зворотного боку цих калькуляцій «Розифровка матеріальних витрат на одиницю продукції» ст. 4 яких передбачала «Покупні, допоміжні» - 65, 28 грн., та в період систематичного відключення світла, відбувся збій комп`ютерної програми, який привів до збою формули в бланку калькуляції за рахунок чого, сума допоміжних матеріалів 65,28 грн. (без ПДВ) із «Розшифровки матеріальних витрат» на обороті бланку калькуляції не перенеслася до самої калькуляції з переду бланку калькуляції до ст. 01 «Матеріальні витрати всього» калькуляції 01.2 «купівельні напівфабрикати та копмпектуючі» та в подальшому до строки калькуляції «відпускна ціна (без ПДВ)».

Тобто, суд приймає доводи позивача, що фактично в калькуляціях на жовтень 2022 року та січень 2023 року до ст. 01.2 помилково, через збій комп`ютерної програми, визначено значення як 0, що в свою чергу призвело до визначення повної ціни товару, тобто ст. 14 калькуляцій на рівні за жовтень 2022 року - 1940,00 грн., та за січень 2023 року на рівні - 2670,00 грн.

Випуск товару ТОВ «Фабрика смаку» відбувся без урахування ст. 01.2, яка згідно обороту калькуляції «Розшифровка матеріальних витрат на одиницю продукції» складала - 65, 28 грн., та повинна була перенестися до ст. 01.2 самої калькуляції.

В подальшому, з метою виправлення цієї ситуації були складені та оформленні нові калькуляції за жовтень 2022 року та січень 2023 року, які були підписані інженером ОСОБА_5 , завідуючою сектору економіки та планування Степаніченко Т.О., інженером з нормування ОСОБА_6 та затвердженими в.о. директора Коренчуком С.А. відповідно до яких було внесено виправлення до ст. 01.2 калькуляції і зазначено - 65, 28 грн., що в свою чергу призвело до збільшення повної ціни статті 14 калькуляції та склала - 2018, 34 грн. відповідно до калькуляції за жовтень 2022 року, та статті 14 калькуляції за січень 2023 року на рівні 2748, 34 грн., таким чином вказана калькуляція також була складена з помилкою, оскільки, випуск товарної продукції відбувся по ціні - 1940, 00 грн. за калькуляцією за жовтень 2022 року та 2670, 00 грн. відповідно до калькуляції за січень 2023 року.

З метою приведення вказаних калькуляцій у відповідність головою комісії з припинення ДП «Підприємство ДКВС України (№14)» було затверджено калькуляцію на жовтень 2022 року, відповідно до якої були виправлені значення ст. калькуляції, до яких згідно норм діючого законодавства, такі виправлення можуть вноситися, та не понесуть до недоотримання підприємством фінансових втрат.

За вірними калькуляціями було внесені відповідні зміни до найменування статей калькуляції за жовтень 2022 року, а саме:

01.Матеріальні витрати, всього - 1185, 19 грн., 01.1 сировина та основні матеріали 1111, 36 грн., 01.2 купівельні напівфабрикати та комплектуючі - 65, 28 грн., 01.3 паливо та енергія - 8, 55 грн., 01.4 зворотні відходи (вираховуються) - грн., 02 основна заробітна плата виробничих - 48, 69 грн., 03 додаткова заробітна плата - грн., 04 єдиний внесок на загальнообов`язкове - 10, 71 грн., 05 25% нарахування на заробітну плату - 12, 17 грн., 06 загальновиробничі витрати - 260, 56 грн., 07 виробнича собівартість - 1517, 32 грн., 08 адміністративні витрати - 85, 21 грн., 09 витрати на збут - 2, 43 грн., 10 повна собівартість (сума рядка 07+08+09) - 1616, 67 грн., 11 прибуток - 11, 71 грн., 12 відпускна ціна (сума ряд. 10+11) - 1616, 67 грн., 13 податок на додану вартість - 323, 33 грн., 14 повна ціна (сума ряд 12+13) - 1940, 00 грн.

Калькуляцію за січень 2023 року:

01.Матеріальні витрати, всього - 1605, 73 грн., 01.1 сировина та основні матеріали 1525, 15 грн., 01.2 купівельні напівфабрикати та комплектуючі - 65, 28 грн., 01.3 паливо та енергія - 15, 30 грн., 01.4 зворотні відходи (вираховуються) - грн., 02 основна заробітна плата виробничих - 76, 25 грн., 03 додаткова заробітна плата - грн., 04 єдиний внесок на загальнообов`язкове - 16, 78 грн., 05 25% нарахування на заробітну плату - 19,06 грн., 06 загальновиробничі витрати - 329, 26 грн., 07 виробнича собівартість - 2047, 08 грн., 08 адміністративні витрати - 133, 44 грн., 09 витрати на збут - 3, 81 грн., 10 повна собівартість (сума рядка 07+08+09) - 2184, 33 грн., 11 прибуток - 40,67 грн., 12 відпускна ціна (сума ряд. 10+11) - 2225, 00 грн., 13 податок на додану вартість - 445, 00 грн., 14 повна ціна (сума ряд 12+13) - 2670, 00 грн.

Таким чином, при створенні калькуляцій на Контейнери металеві у жовтні 2022 року та у січні 2023 року рентабельність було закладено на рівні 5,0%, та становила у жовтні 2022 року 76,99 грн. та у січні 2023 року 105,95 грн. При виправленні помилки та врахуванні допоміжних матеріалів в калькуляції прибуток зменшився у жовтні 2022 року з 76,99 грн. до 11,71 грн., а у січні 2023 року з 105,95 грн. до 40,67 грн., тому що відпускна ціна була встановлена з урахуванням ринкової ціни та попиту. Тому, Контейнери металеві були реалізовані у жовтні 2022 року з прибутком 11,71 грн. або 0,7% та у січні 2023 року з прибутком 40,67 грн. або 1,86%.

Суд зазначає, що згідно методичних рекомендацій ДПтС України № 7/1/4-5576/Дк від 19.082011 року прибуток визначається, як різниця між відпускною ціною (з урахуванням ринкової ціни і попиту) та повною собівартістю продукції і не має обмежень, крім продукції для підрозділів ДПтС України, де рентабельність не повинна перевищувати 5,0%, тобто для бюджетних установа. Оскільки підприємство не є бюджетною установою, до неї рентабельність у розмірі 5,0% не застосовується.

Щодо реалізації 3-х дверей металевих ФОП ОСОБА_4 судом встановлено, що згідно калькуляцій на грудень 2023 року відпускна ціна одиниці дверей металевих складає - 11076, 97 грн., та 11076, 97 грн. при цьому замки у кількості 3-х комплектів, по ціні 1845,42 грн. з ПДВ кожен, були придбані у грудні 2023 року на загальну суму 5536,27 грн. з ПДВ та використані при проведенні ремонтних робіт у службових приміщеннях та не входили до статей калькуляції та відповідно не враховувалися при визначенні відпускної ціни за металеві двері, оскільки купувалися взагалі для інших потреб підприємства, однак були помилково списані на товарний випуск у «Звіті руху матеріальних цінностей за грудень 2023 року»

Суд зазначає, що з калькуляції (визначення ціни) вбачається, що випуск дверей металевих відбувся без замків.

Таким чином, списати замок з ручкою у кількості 1 шт. - 752, 56 грн. без ПДВ., механізм замка 1 шт. - 698, 23 без ПДВ (загалом цих комплектуючих 3 комплекти) необхідно було окремим актом на власні потреби, однак фактично начальник цеху № 2 Коваль В. Б. помилково списав їх на товарний випуск у «Звіті руху матеріальних цінностей за грудень 2023 року». Тому в результаті помилкового та не коректного списання збільшилися витрати на виробництво дверей металевих на замовлення ФОП ОСОБА_4 , при цьому їх випуск відбувся згідно узгоджених цін у калькуляціях, у яких витрати на замки металеві не передбачалися.

Надаючи оцінку встановленим в ході ревізії порушенням в частині забезпечення відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок безпідставного нарахування та виплати матеріальної допомоги на загальну суму 141 262,0 грн та перерахований єдиний соціальний внесок на неї в сумі 28 118,15 гривень. Врахувати право осіб, які заподіяли втрати Підприємством фінансових і матеріальних ресурсів (активів) добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмової заяви відповідно до частини 5 статті 130 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

У березні 2022 на підставі наказу в.о. директора Коренчука С. А. «Про нарахування та виплату матеріальної допомоги» від 07.03.2022 № 16 одинадцяти працівникам Підприємства було проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги з метою підвищення соціального захисту співробітників у сумовому виразі для кожної особи індивідуально.

Контролюючий орган стверджує, що на порушення розділу 6 «Соціальний захист працівників» Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу 15.07.2020 та зареєстрованого у Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 за № 11/275-84, частини 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці», частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 одинадцяти працівникам Підприємства безпідставно здійснено нарахування та виплату матеріальної допомоги з метою підвищення соціального захисту співробітників, яка не передбачена умовами Колективного договору, на загальну суму 141 262,00 грн, та, як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску у сумі 28 118,15 гривень.

Проте суд зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 на 30 діб введено військовий стан, який на даний час не припинений/скасований.

У зв`язку з воєнною агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану, балансовою комісією було прийнято рішення надати працівникам державного підприємства матеріальну допомогу, з метою підвищення соціального захисту співробітників підприємства в умовах воєнного стану, яка не передбачена Колективним договором.

При цьому звертаємо Вашу увагу, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що під час дії воєнного стану в Україні, окремі норми колективних договорів можуть бути призупинені з ініціативи роботодавця. Це означає, що підприємство має право ухвалювати рішення щодо надання додаткової матеріальної допомоги працівникам, навіть якщо вона не передбачена колективним договором. Така допомога може бути спрямована на підвищення соціального захисту працівників у складний для країни час.

Окрім того, відповідно до п. 10.6 Статуту підприємства визначено, що питання соціального розвитку, зокрема, включення поліпшення умов праці, життя та здоров`я, гарантії обов`язкового медичного страхування працівників Підприємства та їх сімей, вирішується трудовим колективом за участю керівника Підприємства, якщо інше не передбачено законодавством.

Таким чином, надання матеріальної допомоги працівникам державного підприємства у зв`язку з воєнним станом є можливою практикою, хоча и не передбаченою Колективним договором, що в свою чергу не призводить до будь-яким порушень чинного законодавства України, тим паче до необґрунтованих фінансових втрат, висновки контролюючого органу з цього приводу є неспроможними.

Суд зазначає, що вказані питання у відповідності до п. 10.6 Статуту підприємства були вирішенні на засіданні балансової комісії.

Надаючи оцінку встановленим в ході ревізії порушенням в частині забезпечення відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України відшкодування на користь Підприємства втрат внаслідок, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування та виплати доплати за суміщення посад і виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у сумі 51 985,45 грн та перерахований єдиний соціальний внесок на неї в сумі 11 436.76 грн. суд зазначає наступне.

Контролюючим органом встановлено, що згідно з наказом в.о. директора Коренчука С. А. «Про особовий склад» від 14.12.2020 № 34/ОС-20 встановлено:

економісту з фінансової роботи відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ОСОБА_2 за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника (головного бухгалтера) доплату у розмірі 60 % посадового окладу тимчасово відсутнього працівника;

бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ОСОБА_8 за суміщення посади завідувача канцелярії доплату у розмірі 100 % посадового окладу.

Відповідач зазначає, що на порушення статті 97 Кодексу законів про працю України, статті 15 Закону України «Про оплату праці», пункту 4.1.1 Колективного договору на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами персоналу 15.07.2020 та зареєстрованого у Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради 30.07.2020 за № 11/275-84, підпункту 3 пункту 7 Умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV у період з 01.01.2022 по 30.06.2023 двом працівникам Підприємства здійснено нарахування та виплату доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у завищеному розмірі (понад 50 % посадового окладу), що призвело до безпідставного нарахування та виплати доплати за суміщення посади та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника на загальну суму 51 985,45 грн (в т. ч. за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 - 31 362,21 грн, з 01.01.2023 по 30.06.2023 - 20 623,24 грн), та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску у сумі 11 436,76 грн (в т. ч. з 01.01.2022 по 31.12.2022 - 6 899,65 грн, з 01.01.2020 по 31.03.2020 - 4 537,11 гривень).

Суд зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, Державна кримінально-виконавча служба України складається серед іншого, з установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання її завдань.

Відповідно до ч.1 ст. 14 вказаного Закону визначено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

При цьому відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», від 22 лютого 2008 року № 74 «Про запровадження III етапу оплати праці на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та з метою упорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 були затверджені «Умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань» (далі по тексту - Умови №957/5).

Відповідно до п. 1 вказаних Умов 957/5 визначено, що ці Умови застосовуються при обчисленні заробітної плати керівників, фахівців, технічних службовців та робітників загальних (наскрізних) професій і посад установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, інших установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - установи та організації).

Умови 957/5 не регулюють обчислення заробітної плати саме для працівників державного підприємства, а регулює забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. Для працівників бюджетної сфери доплата за суміщення посад може становити до 50% від посадового окладу. Доплата за розширення зони обслуговування на державних підприємствах, які знаходяться на самозабезпеченні, визначається самостійно підприємством.

Розмір цієї доплати встановлюється з урахуванням положень Колективного договору від 30.07.2020 року № 11/275-84. Законодавство України не встановлює чітких меж для таких доплат, але загальні принципи передбачають, що вони повинні бути обґрунтованими та відповідати виконаним додатковим обов`язкам.

Підприємство, яке знаходяться на самозабезпеченні (тобто не фінансується за рахунок державного бюджетну) та не є бюджетною установою, може самостійно визначати розмір доплат, враховуючи фінансові можливості та обсяг виконуваної роботи працівником. Ці питання в державному підприємстві «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 14) регулюється Колективним договором, зареєстрованим Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської Ради 30.07.2020 року № 11/275-84. При складанні Колективного договору ДП «Підприємство ДКВС України (№ 14)» керувалося нормативно правовими актами, крім того в основу розділу щодо доплат та надбавок було покладено «Методичні рекомендації щодо оплати праці працівників малих підприємств», схвалені Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.08.2004 № 186.

Оплата праці працівників підприємства відповідно до його статуту здійснюється не за рахунок державного бюджету, а за рахунок прибутку підприємства від господарської діяльності. Так, відповідно до статуту Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.08.2020 року №4950/5 визначено, що підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. Відповідно до п. 9.1, 9.2 Статуту підприємства визначено, що основним показником фінансових результатів господарської діяльності Підприємства є прибуток. Прибуток Підприємства формується за рахунок надходжень від провадження господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, сплати відсотків за кредитами у банках, сплати передбачених законодавством податків та інших платежів до бюджету, відрахувань до цільових та інших фондів, залишається у повному його розпорядженні та використовується відповідно до законодавства.

Відповідно до розділу 10 Статуту підприємства визначено, що виробничі, трудові і соціальні відносини трудового колективу Підприємства регулюються колективним договором. Питання соціального розвитку, зокрема, включення поліпшення умов праці, життя та здоров`я, гарантії обов`язкового медичного страхування працівників Підприємства та їх сімей, вирішується трудовим колективом за участю керівника Підприємства, якщо інше не передбачено законодавством.

Як вбачається з Колективного договору, зареєстрованого Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської Ради 30.07.2020 року № 11/275-84, договір укладено з метою регулювання соціально-трудових відносин, посилення соціального захисту працівників Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» (далі «Підприємство») і включає зобов`язання сторін, що його уклали, на створення умов для підвищення ефективності роботи Підприємства, реалізації на цій основі професійних, трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників.

Відповідно до розділу 4 пп 4.1.9. установлено працівникам Підприємства, надбавки та доплати у розмірах:

- надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - до 50 відсотків посадового з підвищенням встановленому в п 4.1.13;

доплату за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника (крім обов`язків керівника та заступників керівника структурного підрозділу) до 100 відсотків посадового окладу з підвищенням встановленому в п 4.1.13 тимчасово відсутнього працівника.

Таким чином, колективним договором, який перевірений та зареєстрований Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської Ради 30.07.2020 року № 11/275-84 без зауважень, передбачена можливість доплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника (крім обов`язків керівника та заступників керівника структурного підрозділу) до 100 відсотків, при цьому Умови на які посилається перевіряючий взагалі не регулюють правовідносини з нарахування заробітної плати працівникам підприємства, оскільки стосуються виключно тих установ та організацій, які фінансуються за рахунок державного бюджету, тобто отримують заробітну плату з державного бюджету.

Судом встановлено, що працівники підприємства не отримують заробітну плату (не фінансуються) за рахунок державного бюджету, як це передбачено Умовами 957/5, таким чином доплата економісту з фінансової роботи відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності ОСОБА_2 за виконання нею обов`язків тимчасово відсутнього працівника (головного бухгалтера) у розмірі 60% посадового окладу тимчасово відсутнього працівника та бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ОСОБА_8 за суміщення посади завідувача канцелярії - у розмірі 100% посадового окладу відповідає умовам розділу 4 пп 4.1.9. колективного договору та додаткам до нього, а саме: «Перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників Державного підприємства «Підприємство державної кримінально виконавчої служби України (№14)».

Надаючи оцінку встановленим в ході ревізії порушенням в частині забезпечення відшкодування відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статті 1166 Цивільного кодексу України відшкодування втрат фінансових і матеріальних активів Підприємства внаслідок оплати послуг мобільного зв`язку абонентських номерів працівників Підприємства в загальній сумі 74 340,0 гривень суд зазначає наступне.

Контролюючим органом зазначено, що у період з 01.01.2022 по 31.05.2024 Підприємством проводилась оплата ПрАТ «Київстар» за послугу зв`язку абонентського номеру «Київстар» особистого номеру (067-48-81-766) в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 . Телефон та сім карта, як матеріальні цінності, у бухгалтерському обліку Підприємства не обліковуються.

Таким чином, на порушення пункту 18 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у період з 01.01.2022 по 31.05.2024 Підприємством проведено покриття витрат фізичної особи в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 на оплату послуги зв`язку її особистого абонентського номеру всупереч законодавству при відсутності дебіторської заборгованості в обліку на загальну суму 74 340,00 грн (у т. ч. ПДВ - 12 390,00 грн) (у т.ч. у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 - 28 590,00 грн, з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 34 750,00 грн, з 01.01.2024 по 31.05.2024 - 11 000,00 гривень).

Суд зазначає, що між ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем» в особі ТОВ «БОГДАН ПЛЮС» 10/2011 від 01.02.11 та Державним підприємством «Підприємство Одеської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області (№14)» в подальшому - Абонент в особі ОСОБА_2 (яка діяла на підставі довіреності (довіреність було видана за затвердженою формою ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем» та наявна лише у них) 28.02.2011 року було укладено угоду б/н про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM-900 та GSM-1800, за умовами якого Оператор надає Абоненту послуги стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM-900 та GSM-1800, а Абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в цій Угоді. Вказаною угодою визначено Абонентом - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби (№14)» в особі ОСОБА_2.

Відповідно до пп. 3.4.1 п. 3.4 розділу 3 Угоди визначено, що Оператор надає Абоненту SIM-карту, вказаній в заяві телефонний номер в Мережі Оператора (з індексом 067) і наявні послуги зв`язку після здійснення Абонентом дій, передбачених п. 4.1 Угоди.

Відповідно до п. 4.1 визначено, що при підключені до Мережі Оператоа Абонент здійснює оплату замовлених послуг та початкові платежі згідно діючому Тарифному плану. Відповідно до п. 6.1 Угода набуває сили після її підписання уповноваженими представниками сторін з моменту реєстрації у Центрі обслуговування абонентів.

Угода укладається сторонами на невизначений термін. В разі наміру однієї із сторін припинити для себе дію цієї Угоди ця сторона зобов`язана письмово попередити іншу сторону за 5 (п`ять) днів до моменту припинення. Відповідно до п. 6.2 Угоди, в цілях даної угоди під використанням телефонного номеру розуміється користування Абонентом послугами стільникового мобільного зв`язку, що надаються Оператором, на платній основі.

Відповідно до Замовлення б/н до Угоди б/н від 28.02.2011 року про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM-900 та GSM-1800, інформація про абонента - Державне підприємство «Підприємство Одеської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області (№14), , номер SIM-карти - 316247883F, номер мобільного телефону - НОМЕР_1 , дата продажу - 02.11 року.

В період дії вказаної угоди між сторонами укладалися відповідні зміни щодо назви підприємства та реквізитів.

Так, 10.08.2012 року підприємство звернулося з листом до ПАТ «Київстар» у зв`язку з перереєстрацією Державного підприємства «Підприємство Одеської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області (№ 14)», зміною адреси підприємства та зміною банківських реквізитів, було надіслано на адресу Оператора (ПАТ «Київстал») нові реквізити підприємства з проханням в подальшій співпраці по договору № 4315540, особовий рахунок 067-488-17-66 використовувати наступні реквізити: Назва: Державне підприємство «Підприємство Одеської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 14)»; Скорочена назва: Підприємство Одеської виправної колонії (№ 14); Адреса: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 2A; Код ; Свідоцтво платника ПДВ № НОМЕР_3; ???: НОМЕР_4; п/р № НОМЕР_2 в Акціонерному банку „Південний", М?? 328209.

Також звертаємо вашу увагу, що відповідно до угоди №4315540 про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку від 19.10.2012 року між ПАТ «Київстар» (Оператор) та Державне підприємство «Підприємство Одеської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Одеської області (№14)» (Абонент) в особі координатора ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності було визначено, що Абонентом є особа, що замовила та користується послугами рухомого (мобільного) зв`язку Оператора у відповідності з Угодою; корпоративний клієнт - Абонент - юридична (та прирівняна до юридичної) особи або Абонент - фізична особа - підприємець, який, у відповідності до положень цієї Угоди, замовив та користується послугами рухомого (мобільного) зв`язку Оператора за корпоративними Тарифами Оператора. Положення даної угоди, що стосуються Абонента, розповсюджуються в повному обсязі на Корпоративного клієнт; Координатор - довірена особа Корпоративного клієнта - юридичної особи, яка отримала від нього повноваження з питань обслуговування телефонних номерів в Мережі, зареєстровані на його особовому рахунку. Повноваження координатора повинні бути оформленні Корпоративним клієнтом та зареєстровані в Центрі обслуговування абонентів згідно з процедурою встановленою Оператором. За умовами вказаного договору Оператор надає Абоненту послуги рухомого (мобільного) зв`язку (надалі - послуги зв`язку), а Абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в цій Угоді. Вказаною угодою визначено Абонентом - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби (№14)» в особі ОСОБА_2.

Згідно замовлення укладеного між Оператором та Абонентом до угоди №4315540 від 19.10.2012 року інформація про абонента - Державне підприємство «Підприємство Одеської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Одеської області (№14)», , номер SIM-карти - 318843614F, номер мобільного телефону - НОМЕР_7, дата продажу - 19.10.2012 року.

Аналогічного змісту були укладені угоди 04.03.2015 року, 15.01.2018 року, за умовами яких Державне підприємство «Підприємство Одеської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Одеської області (№14)» (Абонент) в особі координатора ОСОБА_2 та були визначені також і інші номери телефонів які рахуються за підприємством згідно відповідних замовлень від 04.03.2012 року, від 15.01.2018 року - НОМЕР_5 (номер SIM-карти - 276289651) та НОМЕР_6 (SIM-карти - 292913599). За всіма замовлення вказані номери телефонів рахуються за абонентом - Державним підприємством «Підприємство Одеської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Одеської області (№14)» та використовується тарифний план БІЗНЕС ОФІС, БІЗНЕС ІНТЕРНЕТ НОВИЙ, Бізнес 80ОПТИМУМ 120.

Таким чином, з означеного вбачається, що висновки контролюючого органу стосовно того, що номер - 067-48-81-766 є особистим номером фізичної особи ОСОБА_2 спростовується вище встановленими обставинами.

Решта доводів та заперечень на висновки суду по суті спору не впливають.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.

Суд на підставі ч.1 ст.139 КАС України дійшов висновку про стягнення з Південного офісу Держаудитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)" (вул.Краснова,буд.2-А, м.Одеса, 65059) до Південного офісу Держаудитслужби (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання протиправною та скасування п.п.1,2,3,4,5,8 вимоги №151508-14/1058-2025 від 11.03.2025 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати п. 1, 2, 3, 4, 5, 8 вимоги Південного офісу Держаудитслужби від 11.03.2025 року №151508-14/1058-2025.

Стягнути з Південного офісу Держаудитслужби (; адреса: вул.Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)" (вул.Краснова,буд.2-А, м.Одеса, 65059, ) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко