Справа № 372/2899/25
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2899/25
Провадження № 2-а-71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря судових засідань Редька Н.Н.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Маруги С.В.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1334/1 від 07 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року адвокат Маруга С.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 07 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1334/1, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. 16.05.2025 року мати позивача ОСОБА_2 отримала в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 копію постанови № 1334/1 від 07.05.2025 року в зв`язку з тим, що позивач не зміг особисто отримати дану постанову так як перебував на стаціонарному лікуванні КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання». Зазначає, що повістку позивач не отримував та не був повідомлений про розгляд адміністративної справи. Просить визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її, стягнути понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 30.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

19.06.2025 року представник відповідача через підсистему «Електронний суд» надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач порушив вимоги законодавства щодо військового обліку. Зокрема, позивач не з?явився за повісткою від 16.10.2024 року, надісланою через ЄДРПВР та «Укрпошту», без поважних причин, чим порушив ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» та п.1.2 Переліку до постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Хоча у позові зазначено, що повістку він не отримував, копія повістки є в матеріалах справи, що свідчить про її вручення. 08.11.2024 року позивач звернувся до РТЦК лише для отримання довідки про відстрочку, що підтверджується його підписом. 29.04.2025 року його доставлено поліцією до РТЦК, де складено протокол № 527 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з яким він ознайомився. На розгляд справи не з?явився, тому 07.05.2025 року винесено постанову про накладення штрафу, вручено матері. Вважає, що дії позивача свідчать про порушення обов?язків військовозобов?язаного та не дають підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заявлені в позові підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні вимоги заявлені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі та просив суд у позові відмовити в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що постановою № 1334/1 від 07.05.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

За змістом постанови суть правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , не з?явився по повістці № 782 від 06.10.2024 без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов?язаних, чим порушив ст. 1 ч. 10 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку». Проступок встановлено 29.04.2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних і резервістів, коли військовозобов?язаний ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також суд бере до уваги, що відповідно до довідки №343 від 19.05.2025 року, 14.10.2024 року підприємство місце роботи ОСОБА_1 повідомляло ТЦК про нього в установленому порядку. Крім того, військовозобов`язаний проходив ВЛК 07.04.2023 року, перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та знятий з нього у зв?язку з переведенням до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується записами у військовому квитку та даними з реєстру «РЕЗЕРВ+».

Щодо направлення повістки № 373706, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів її фактичного направлення або вручення. Зокрема, у матеріалах справи відсутні відомості про поштове відправлення, реєстраційний штемпель, повідомлення про вручення або результати доставки. Таким чином, належне повідомлення особи про виклик до ТЦК та СП не підтверджено, що є істотною обставиною при вирішенні питання про наявність складу правопорушення.

Крім того встановлено, що у вересні-жовтні 2024 року ОСОБА_1 звертався до ТЦК із заявою про надання відстрочки на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і 16.10.2024 року таку відстрочку було надано, що підтверджується відповідною довідкою.

З наданих пояснень представника відповідача встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він не з`явився у вказаний у повістці день до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Частина 1 ст. 210-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

Згідно з абз. 11ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка йому не вручалась і від її вручення він не відмовлявся.

Отже, виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.10.2024 року за повісткою.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період , що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (надалі - Порядок №560).

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку №560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку № 560 встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У п. 47 Порядку № 560 вказано, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач не отримував повістки, що підтверджується відсутністю доказів її вручення або підтвердження доставки. Крім того, позивач самостійно звертався до ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки, що свідчить про відсутність умислу ухилятися від виконання військового обов`язку.

Разом з тим, доказів вручення позивачу повістки або відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки позивачем та його мами, як самого акта відмови та вказаної повістки, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази беззаперечно не підтверджують обставини щодо отримання позивача повістки, а відповідно, і не доводять факту повідомлення останнього про необхідність з`явитись 06.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів відносно ОСОБА_1 , щодо отримання повістки, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови № 1334/1 від 07.05.2025року.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Згідно із п.3 ч.1 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1334/1 від 07 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 1334/1 від 07 травня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_3 , у зв?язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 липня 2025 року.

Суддя Р.О. Рабчун