Справа № 360/1134/25
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1134/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом представника Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Дяченка Олексія Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 01.05.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.10.2021, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 01.05.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.10.2021 виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 29.05.2015 по 25.10.2021 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 25.10.2021 позивача звільнено та виключено зі списків особового складу, знято із усіх видів забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з урахуванням раніше виплачених сум; нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.10.2021 у фіксованому розмірі, обрахованому відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

01.05.2025 відповідачем на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 виплачено позивачу другу частину індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.10.2021 у сумі 73292,50 грн, що підтверджується банківською випискою.

Оскільки відповідачем компенсація втрати частини доходу позивачу не виплачена, представник позивача вважає таку бездіяльність протиправною.

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає.

Позивач в період з 25.05.2015 по 25.10.2021 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (на теперішній час ІНФОРМАЦІЯ_5 , що перебуває на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 адміністративний позов позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснено розрахунок належної до виплати позивачу суми. Для здійснення виплати видано наказ від 27.04.2023 № 69 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.10.2021 у розмірі 264706,82 грн. Суми, необхідні для виконання рішення суду, включені до заявки на фінансування. 26.12.2023 на картковий рахунок позивача перераховано 187443,72 грн індексації грошового забезпечення, що підтверджено самим позивачем.

01.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 виплачено позивачу залишок невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.10.2021 у сумі 73292,50 грн, що підтверджується позивачем.

Ухвалою суду від 28.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 30.06.2025 витребувано відомості у відповідача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, в період з 29.05.2015 до 25.10.2021 проходив військову службу за контрактом у складі ІНФОРМАЦІЯ_10 (на теперішній час другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_11 ), що підтверджено копіями наявних в матеріалах справи документами.

Згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 25.10.2021 № 70 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , гранатометника 3-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_12 […] вважати таким, що 25.10.2021 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, місто Сєвєродонецьк, Луганської області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 позов задоволено частково; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року як базових місяців для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 одо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.10.2021 у фіксованому розмірі, обрахованому відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.10.2021 у фіксованому розмірі, обрахованому відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 360/107/24 апеляційну скаргу представника позивача представника позивача ОСОБА_2 задоволено; рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 у справі № 360/107/24 скасовано; прийнято нову постанову; позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 26.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; фактичне місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 26.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22.

Під час розгляду справи № 360/107/24 судом встановлено, що на виконання рішення суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 та за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 від 27.04.2023 № 69 на картковий рахунок ОСОБА_1 26.12.2023 зараховано індексацію грошового забезпечення в сумі 187443,72 грн, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: виписки з карткового рахунку позивача за 26.12.2023, відомістю зарахувань заробітної плати за 26.12.2023, витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 від 27 квітня 2023 року № 69. Дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_13 від 09.02.2024 № 837-ф-77-24 встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 нараховано індексацію грошового забезпечення в загальному розмірі 264706,82 грн, після утримання військового збору до виплати 260736,22 грн, виплачено 26.12.2023 187443,72 грн, залишок заборгованості 73292,50 грн.

Відповідно до виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» позивачу 26.12.2023 виплачено кошти у сумі 187443,72 грн, призначення платежу «Зарплата, ІНФОРМАЦІЯ_8 . Коментар до платежу: Hroshove zabezpechennia-LuhOTTsKSP za sud.rishenniam 360/1631/22 vid 10.11.2022».

Відповідно до платіжної інструкції № 171 від 30.04.2025 на виконання рішення суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 позивачці виплачено заборгованість з індексації у сумі 73292,50 грн.

Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» позивачу 01.05.2025 здійснено виплату коштів у сумі 73292,50 грн, призначення платежу «Безготівкове зарахування. Коментар до платежу: Luhans'kyi OTTsK ta SP 2101020;2800; Pererakh. indeksatsii hroshovoho zabezpechennia; zhidno rish. Luhan.OAS vid 10.11.2022 №360/1631/22; **1/2/1;2800.010;** ».

Відповідно до заяви відповідача від 07.07.2025 позивачу виплачено 26.12.2023 індексацію грошового забезпечення у розмірі 187443,72 грн за період з 01.12.2015 до 17.04.2020.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06.07.1999 № 8-рп/99, зауважив, що: «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Питання здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють зміст положень Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Подібна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 461/1390/16-а та від 15.05.2024 у справі № 200/5032/20-а.

З наведеного, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача про відсутність у позивача права на виплату компенсації у зв`язку з виплатою грошового забезпечення та його індексації на підставі рішення суду.

Суд вважає, що право на отримання компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є соціальним правом громадянина, тобто правом, яке закріплено у в законодавстві і перебуває під захистом держави.

Статтею 7 Закону № 2050-III, пунктом 8 Порядку № 159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Судом установлено, що на виконання рішення суду від 10.11.2022 у справі № 360/1631/22 відповідачем нараховано позивачу поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 та індексацію - різницю з 01.03.2018 до 25.10.2021 в загальній сумі 260736,22 грн та виплачено 26.12.2023 у сумі 187443,72 грн, а також в подальшому залишок 73292,50 грн.

Позивачем, в частині виплати індексації грошового забезпечення у сумі 187443,72 грн, на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 360/107/24 стягнуто компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 26.12.2023.

Як зазначив відповідач у заяві від 07.07.2025, що не заперечується позивачем та його представником, виплата 26.12.2023 індексація грошового забезпечення у сумі 187443,72 грн здійснена за період з 01.12.2015 до 17.04.2020.

Отже, виконуючи постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 360/107/24, відповідач зобов`язаний виплати зазначену компенсацію за сплачену суму 187443,72 грн 26.12.2023 за період з 01.12.2015 до 17.04.2020.

Позивачем не оскаржується розмір виплаченої на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 360/107/24 компенсації, доказів такого оскарження на момент розгляду справи не надано.

Водночас, за несвоєчасну виплату іншої частини індексації у сумі 73292,50 грн, відповідач зобов`язаний був, ураховуючи порядок визначення розміру компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, здійснити нарахування та виплату такої компенсації за період з 18.04.2020 до 25.10.2021, внаслідок чого і виник спір у даній справі.

Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у сумі 73292,50 грн, не нараховувалась та не виплачувалась.

Суд звертає увагу, що позивач не надала суду доказів звернення до відповідача за отриманням відповідної компенсації, разом з цим суд приймає до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20, згідно з якою аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації в указаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Таким чином, позивач має право на виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 18.04.2020 до 25.10.2021 на суму 73292,50 грн.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 73292,50 грн за період з 18.04.2020 до 25.10.2021 за весь час затримки виплати з 18.04.2020 до 01.05.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 73292,50 грн за період з 18.04.2020 до 25.10.2021 за весь час затримки виплати з 18.04.2020 до 01.05.2025 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

В іншій частині позовних вимог за період з 01.12.2015 до 17.04.2020 відмовити за необґрунтованістю.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд вважає, що обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення в сумі 73292,50 грн за період з 18.04.2020 до 25.10.2021 за весь час затримки виплати з 18.04.2020 до 01.05.2025.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 73292,50 грн за період з 18.04.2020 до 25.10.2021 за весь час затримки виплати з 18.04.2020 до 01.05.2025 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива