Справа № 200/4516/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

28 липня 2025 року Справа №200/4516/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою та клопотаннями представника позивача про поновлення строку звернення до суд з адміністративним позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ),

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 05.02.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 05.02.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 р. № 1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 р. № 1078.

23 червня 2025 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Мотивуючи означену ухвалу суд зазначив, що у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 400/5432/24 Верховний Суд щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом України від 01.07.2022 №2352-IX 19.07.2022 року та закінчились після цієї дати (як і у справі № 200/8917/24) дійшов висновку про необхідність умовного поділу такого періоду на період із дати виникнення таких правовідносин до 18.07.2022 року (включно) та період з 19.07.2022 року до їх закінчення. Поряд із цим, Верховний Суд зазначив, що до періоду з 19.07.2022 року застосуванню підлягають приписи частини першої статі 233 Кодексу законів про працю України у редакції після 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Ураховуючи викладене, в спірних правовідносинах строк звернення до суду із позовними вимогами щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період до 18.07.2022 жодним строком не обмежено, натомість до позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 19.05.2023 року застосовується тримісячний строк звернення до суду, який станом на момент звернення до суду позивачем пропущено.

Відтак, строк звернення до суду із позовними вимогами за період з 19.07.2022 року по 31.12.2024 закінчився 01.03.2025 року, проте позивач керуючись передньою редакцією ст. 233 КЗпП України вважає строк не пропущеним.

25 червня 2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, в обґрунтування якого позивач зазначив, що у нього були об`єктивні обставини та поважні причини через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та введення по всій території України воєнного стану, який продовжено та який діє і на сьогоднішній день, що унеможливило вчасно вчинити позивачем дії щодо з`ясування обставин виплати грошового забезпечення та інших виплат.

Позивач зазначив, що в період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач перебував за місцем тимчасових розташувань військової частини, він не мав права пересуватися за межі такого розташування без поважних причин, не мав вільного часу для зайняття приватними справами (тобто позбавлений можливості в часі на ознайомлення зі своїми правами згідно чинного законодавства України, в нього також був відсутній вільний і стабільний доступ в мережу інтернет). В період проходження військової служби з врахуванням військового стану в країні, позивач добросовісно виконував обов`язки військової служби, які були спрямовані на оборону Батьківщини, у зв`язку з чим він фізично та психологічно не мав змоги займатися приватними справами і ініціювати судові справи.

Дослідивши доводи клопотання позивача суд зазначив, що в ухвалі Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц, суд дійшов висновку, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

В постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 500/4332/22 Верховний Суд зазначив, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Разом з тим, Верховний Суд погодив висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали звернутися позивачу до суду із позовом у встановлений строк саме з підстав запровадження правового режиму воєнного стану. Також, виконання позивачем обов`язків військової служби не позбавляло його можливості звернутися до суду із відповідним позовом або ж за правовою допомогою. При цьому, норми Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачають можливість отримання військовослужбовцем відпустки в особливий період під час дії воєнного стану.

При цьому, колегією суддів відхилено посилання позивача на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм процесуального права - статей 121, 122 КАС України, висловлених у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 , від 14 грудня 2022 року у справі № 560/11700/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 140/1487/22, від 31 липня 2019 року у справі №821/1896/15-а, від 13 серпня 2021 року у справі № 440/5178/20, від 17 грудня 2021 року у справі №460/713/21, від 10 лютого 2022 року у справі №560/11791/21, від 5 травня 2022 року у справах №520/9769/19, №420/18798/21 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а, оскільки норми процесуального закону не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, та такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Ураховуючи означену позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що саме пособі проходження військової служби під час воєнного стану не має наслідком автоматичне поновлення строку звернення до суду з позовною заявою.

Щодо покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2024 р. у справі № 120/359/24, суд в контексті цієї постанови звернув увагу позивача, що ним не надано доказів його безпосереднього перебування у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду, безпосередньої участі позивача у бойових діях, у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях (довідки, накази тощо).

Суд також зазначив, що відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відтак, суд запропонував позивачу надати докази його безпосереднього перебування у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду, безпосередньої участі позивача у бойових діях, відсічі та стримування збройної агресії ворога, у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях тощо (довідки, Витяги з наказів тощо).

02 липня 2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, у якому позивач зазначив, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 55 від 27.02.2022 року, особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 було переміщено за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому було організовано роботу та виконання покладених завдань. Факт постійних бомбардувань та масових обстрілів міста, є загальновідомим та не потребує доказування. Загальновідомим фактом, що не потребує доведення, є факт того, що протягом періоду з 24.02.2022 по 31.12.2022 Донецька область була територією ведення активних бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Позивачем також надано до суду довідки від 31 березня 2016 року № 05/1017 та від 28 лютого 2023 року № 09/472, згідно яких позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення у періоди з 05.02.2016 року по 28.03.2016 року та з 10.05.2018 до 26.07.2018, з 27,07.2018 по 27.08.2018, з 28.09.2018 по 21.03.2019, з 31.03.2019 по 02.09.2019, з 28.09.2019 по 09.01.2020, з 10.01.2020 по 23.03.2020, з 28.03.2020 по 20.05.2020, з 22.05.2020 по 25.05.2020 з 26.05.2020 по 12.06.2020, з 13.06.2020 по 15.06.2020, з 24.06.2020 до 10.07.2020, з 11.07.2020 по 14.07.2020, з 15.7.2020 по 29.07.2020, з 30.07.2020 по 31.08.2020, з 26.09.2020 по 09.12.2020, з 10.12.2020 по 27.01.2021, з 28.01.2021 по 06.04.2021, з 17.04.2021 по 25.08.2021, з 18.09.2021 по 15.10.2021, з 30.10.2021 по 05.03.2022.

Надавши оцінку доводам позивача викладеним у клопотанні, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі Хаджіанастасіу проти Греції , пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Верховний суд в постанові від 22.12.2021 року по справі № 200/17683/21 зазначив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 виснувала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Дослідивши доводи позивача зазначені позивачем суд зазначає, що обставини зазначені ним у клопотанні дійсно є загальновідомими, поряд із цим, відповідно до Переліків територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (втратив чинність) та Наказу Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, Покровська міська територіальна громада з 24.02.2022 року по 22.08.2024 року відносилась до територій можливих бойових дій, а з 23.08.2024 року по теперішній час до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Відтак, наведені позивачем обставини не доводять безпосереднього перебування саме позивача у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду, безпосередньої участі позивача у бойових діях, відсічі та стримування збройної агресії ворога, у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях тощо.

Водночас, надані позивачем довідки підтверджують залучення позивача до участі у бойових діях у період до 19.07.2022 року.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно не виявив зацікавленості щодо захисту свого порушеного права.

Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у частині позовних вимог з 19.07.2022 по 31.12.2024 року є необґрунтованим, оскільки не містить посилання на конкретні поважні, реальні або непереборні і об`єктивно нездолані обставини, які завадили позивачу своєчасно звернутись до суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення позивачу строку звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, адміністративний позов у частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 31.12.2024 року підлягає поверненню, відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України, п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 159-161 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави, визначені статтями 169-170 КАС України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тому підлягає прийняттю до провадження та розгляду судом.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 та ст.ст. 257-261, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Реалізуючи надані суду ст. 9 КАС України повноваження, суд вважає за необхідне за відсутності достатньої доказової бази витребовувати у сторін по справі, а також інших осіб, докази, які на його думку сприяють повному та всебічному з`ясуванню обставин та підстав виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 3-9 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.п 1-3 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень […].

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

З матеріалів позовної заяви суд установив, що станом на 01.03.2018 року (дата набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704) позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Ураховуючи викладене, для забезпечення повного та всебічного з`ясування обставин справи суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача довідки про усі складові та розмір грошового забезпечення виплаченого позивачу за лютий та березень 2018 року, які не мають разового характеру.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 257-262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовити.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 200/4516/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 05.02.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 05.02.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 18.07.2022 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 р. № 1078; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 18.07.2022 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 р. № 1078.

В іншій частині позовних вимог позовну заяву повернути позивачу.

Витребувати у відповідача довідку про усі складові грошового забезпечення виплаченого позивачу за лютий та березень 2018 року, які не мають разового характеру.

Витребувані документи надати до суду в 10-денний строк з моменту отримання цієї ухали засобами електронного зв`язку шляхом надсилання на електронну поштову скриньку суду: або за допомого засобів Підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

Попередити учасників справи про застосування заходів процесуального примусу, що встановлені ст. 149 КАС України, у випадку ухилення від виконання даної ухвали.

Справу призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Адміністративна справа розглядатиметься Донецьким окружним адміністративним судом у складі судді Кониченко О.М. одноособово.

Зобов`язати відповідача у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали, подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснити сторонам, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Запропонувати позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з одночасним направленням його копії відповідачу.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для можливості подання до суду заперечень, з одночасним направленням його копії позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає, крім випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, а також у частині щодо повернення позовної заяви у частині позовних вимог.

Роз`яснити сторонам, що, беручи до уваги Рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022, тимчасово до припинення або скасування воєнного стану введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

- на час існування небезпеки для учасників провадження, пов`язаної з перебуванням останніх у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду, судові засідання за особистої участі учасників судового процесу не проводяться;

- сторони по справі та інші громадяни мають право надсилати документи, що стосуються розгляду судових справ, без особистого прибуття до приміщення суду: через особистий кабінет в системі «Електронний суд» або у разі неможливості надсилання через систему «Електронний суд» - електронною поштою на е-mail: (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/fair/sud0570.

Суддя О.М. Кониченко