Справа № 640/3908/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/3908/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.04.2018№50724-1305-2655, від 26.04.2019 №3-2615, від 07.04.2020 №77872-3313-2615.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) вказав, що Головним управлінням ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві, відповідач) видано податкове повідомлення - рішення від 07.04.2020 №77872-3313-2615, яким мені визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700, податковий період 2020, сума податкового зобов`язання 28 487,18 грн, протиправно, адже відповідно до листа заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві №К 26139/Д/26-15-33-11-19 від 02.11.2020 підставою для видання вказаних стала наявність у власності позивача нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , площа ділянки - 0,0124 га.

ОСОБА_1 із посиланням на зміст листів Головного управління Держгеокадастру у м. Києві №Д-59/0- 74/6-18 від 31.01.2018 року та №ПІ-351/0-344/0/43-20 від 28.12.2020 року вказує, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не сформована, а інформації про и координати, кадастровий номер та площу - не існує, відповідно вказаної земельної ділянки - не існує та позивач не є та не може бути власником вказаної земельної ділянки та її землекористувачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження в адміністративній справі.

ГУ ДПС у м. Києві 01.04.2021 до справи наданий відзив, за змістом якого відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував, вказав, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є платником плати за землю з фізичних осіб за земельну ділянку під нежитловим приміщенням, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки - 0,0124 га.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (далі ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючим органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається узгодженим та врученим якщо надіслані фізичній особі, та вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано за адресою за місцем проживання або останнього відомого його місцезнаходження з повідомленням про вручення. В зв`язку з вищенаведеним, ГУ ДПС у м. Києві, ОСОБА_1 були сформовані податкові повідомлення - рішення (форми «Ф») від 06.04.2018 №50724-1305-2655 на суму - 18991,45грн, від 26.04.2019 №3-2615 на суму - 28487,18 грн, від 06.04.2020 №77872-3313-2615 на суму - 28487,18 грн і направлені рекомендованими листами з повідомленням про вручення, за адресою: АДРЕСА_3 .

12.04.2021 позивачем до справи надана відповідь на відзив, де ОСОБА_1 вказав, що за змістом частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Позивач наполягає на тому, що для ідентифікації конкретної земельної ділянки необхідно визначити її межі, місце розташування, цільове (господарське) призначення та визначити права щодо неї. Ця інформація обов`язково повинна бути зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Відсутність такої інформації про земельну ділянку унеможливлює проведення будь-яких нарахувань за користування нею.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України єдиною підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно листів Головного управління Держгеокадастру у м. Києві №Д-59/0-74/6-18 від 31.01.2018 року та №ПІ-351/0-344/0/43-20 від 28.12.2020 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 не сформована, інформації про и координати, кадастровий номер та площу до Державного земельного кадастру не внесено.

Відповідно, податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018№50724-1305-2655, від 26.04.2019 №3-2615, від 07.04.2020 №77872-3313-2615 прийняті відповідачем безпідставно та неправомірно, а отже є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

На виконання приписів Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16 липня 2024 року № 3863-IX та наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва» від 16 вересня 2024 року № 399, а також згідно розміщеного на офіційному веб-порталі судової влади України Переліку справ Окружного адміністративного суду міста Києва, що підлягають передачі Полтавському окружному адміністративному суду (додаток 3 до пункту 19 Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва) дану адміністративну справу передано на розгляд та вирішення Полтавському окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 07.03.2025, що підтверджується даними на штампі реєстрації вхідної кореспонденції. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 справу передано для розгляду судді Алєксєєвої Н.Ю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.20245 справа прийнята до провадження, допущена заміна відповідача Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39439980), правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267), його правонаступником Головним управлінням ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві, відповідач) як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

26.03.2025 відповідачем до справи наданий відзив, за змістом якого відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував, вказав, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є платником плати за землю з фізичних осіб за земельну ділянку під нежитловим приміщенням, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки - 0,0124 га.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (далі ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючим органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається узгодженим та врученим якщо надіслані фізичній особі, та вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано за адресою за місцем проживання або останнього відомого його місцезнаходження з повідомленням про вручення. В зв`язку з вищенаведеним, ГУ ДПС у м. Києві, ОСОБА_1 були сформовані податкові повідомлення - рішення (форми «Ф») від 06.04.2018 №50724-1305-2655 на суму - 18991,45грн, від 26.04.2019 №3-2615 на суму - 28487,18 грн, від 06.04.2020 №77872-3313-2615 на суму - 28487,18 грн і направлені рекомендованими листами з повідомленням про вручення, за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі позивача і його представника.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ГУ ДПС у м. Києві стосовно ОСОБА_1 були сформовані податкові повідомлення - рішення (форми «Ф») від 06.04.2018 №50724-1305-2655, на суму 18991,45грн, від 26.04.2019 №3-2615 на суму 28487,18 грн, від 06.04.2020 № 77872-3313-2615 на суму 28487,18 грн. Дані податкові повідомлення - рішення були направлені рекомендованими листами з повідомленням про вручення, за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Стаття 206 Земельного кодексу України визначає, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до статті 269 ПК платниками податку є: 269.1.1 власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Статтею 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктами 271.1 та 272.2 статті 272 ПК України встановлено, що базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно із пунктом 274.2 статті 274 ПК України ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із абзацами 1, 5-6 пункту 286.5 статті 286.5 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що фізична особа, у власності чи користуванні якої перебуває земельна ділянка, зобов`язана платити за таку земельну ділянку земельний податок у сумі, яка визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні. При цьому базою оподаткування є нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації або площа земельної ділянки, нормативно грошова оцінка якої не проведена, а підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Підпунктом 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За пунктом 14.1.34 ПК України під поняттям власники земельних ділянок розуміється юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, з наведеного випливає, що власник земельної ділянки - це особа, яка має зареєстроване право власності на земельну ділянку. А платниками земельного податку є виключно особи у яких виникло (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, або виникло внаслідок отримання державного акту) право власності на земельну ділянку чи право постійного користування нею.

Підпунктом 14.1.74 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами".

Частина перша статті 79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Тобто, земельна ділянка існує як об`єкт права, зокрема, об`єкт оподаткування, коли інформація про неї внесення до Державного земельного кадастру. Зовнішньою ознакою такого внесення є наявність кадастрового номеру земельної ділянки.Якщо земельні ділянки сформовані до 01.01.2013 та ще не внесені в кадастр, момент виникнення земельної ділянки як об`єкта права збігається з моментом виникнення речового права на неї.

Стаття 271 ПК України визначає базу оподаткування земельним податком або нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, або площу земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідачем проведений розрахунок податкових зобов`язань до податкових повідомлень-рішень арифметично шляхом застосування формули, адже первинних документів на земельну ділянку або відомостей Державного реєстру прав на земельну ділянку, яка б перебували у власності позивача, не внесено. Відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно з частиною першою статті 193 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з підпунктом 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання, для реалізації контролюючим органом повноважень щодо нарахування земельного податку фізичним особам законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних розрахунків, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів, цільового призначення ділянки відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель.

До справі не надано відомостей з Державного земельного кадастру якими підтверджується наявність у власності позивача земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки - 0,0124 га.

Враховуючи те, що базою оподаткування є, зокрема, нормативна грошова оцінка землі, а підставою для нарахування податку є офіційні дані державного земельного кадастру, суд вважає, що контролюючим органом не здійснено належного розрахунку розміру земельного податку на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель на окрему земельну ділянку і не обґрунтовано формування сум податку в податкових повідомленнях-рішеннях, ставки податку та не визначений належним чином об`єкт оподаткування, а отже, вони прийняті всупереч приписам законодавства та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення , якими визначений земельний податок позивачу.

Доводи відповідача про те, що позивач як власник нежитлової будівлі повинен сплачувати земельний податок незалежно від факту відсутності земельних ділянок в Державних реєстрах речових прав, а також на те, обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування, суд вважає необґрунтованими, оскільки приписи ПК України не містять таких норм.

Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку чи права користування нею.

Зазначена позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 24.11.2015 у справі №21-2352а15, від 06.03.2018 у справі №826/27202/15.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018№50724-1305-2655, від 26.04.2019 №3-2615, від 07.04.2020 №77872-3313-2615 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 стягнення на його користь підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б.33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06 квітня 2018 року №50724-1305-2655, від 26 квітня 2019 року №3-2615, від 07 квітня 2020 року №77872-3313-2615.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва