Справа № 380/9384/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9384/25
У Х В А Л А

28 липня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву представниці позивача, адвоката Анни Горбаєнко, про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департамент патрульної поліції про визнання протиправним та скасування заборонного припису.

в с т а н о в и в:

Рішенням суду від 24.06.2025 у цій справі суд постановив адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул.Перфецького, 19, м.Львів, 79053, код ЄДРПОУ відсутній) та Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, будинок 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправним та скасування заборонного припису задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 02.05.2025, серії ЛЛ №428311, винесений стосовно ОСОБА_1 , винесений інспектором взводу другої роти четвертого батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Яцківим Віктором Вікторовичем.

22.07.2025 від представниці позивача суд отримав заяву про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд встановив, що під час прийняття рішення у цій справі питання стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, оскільки в матеріалах справи не було надано позивачем достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а представниця позивача звернулася до суду із повідомленням про попередній розмір витрат.

Представник відповідача звернувся до суду із клопотанням, в якому заперечив про ухвалення додаткового рішення з тих підстав, що заявлена позивачем сума до відшкодування є необґрунтованою.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивач не навів поважних причин, з яких не міг подати відповідний розрахунок судових витрат до ухвалення рішення у справі.

Так, суд звертає увагу, що на підтвердження вказаних витрат позивач надав суду ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю наказ про надання відпустки адвокату, копію рахунку, копію акта виконаних робіт та копію звіту про виконані роботи на надані адвокатом послуги.

Однак, суд вважає, що поданих документів недостатньо для можливості вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки представниця позивача не надала, зокрема, договір про правничу допомогу, докази на підтвердження оплати позивачем послуг, які б підтверджували понесені позивачем витрати на послуги адвоката або визначили умови оплати правничих послуг.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

Стосовно арґументів відповідача, що позивач не навів поважних причин, з яких не міг подати відповідний розрахунок судових витрат до ухвалення рішення у справі, то суд такі відхиляє, оскільки представниця позивача подала до суду наказ про відпустку, з якого видно, що з 20.06.2025 до 14.07.2025 представниця перебувала у відпустці; із відповідною заявою звернулася до суду 15.07.2025, тобто не зволікаючи після завершення відпустки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 248, 252, 256, 293-297 КАС України суд

УХВАЛИВ:

відмовити в ухваленні додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на цю ухвалу подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Лунь З.І.