Справа № 160/5441/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2025 рокуСправа №160/5441/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат.
Суть спору: 18 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час навчання у Донецькому державному університету внутрішніх справ наказом начальника Головного управління Національної поліїці в Дніпропетровській області від 17.09.2024 №1001 о/с позивача було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статі 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 17.09.2024. Такими діями відповідач порушив умови укладеного між ним та Університетом контракту на здобуття освіти, а тому відповідно до закону зобов`язаний в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі, чого, однак, у добровільному порядку не зробив, що зумовило звернення до суду з позовом у даній справі.
Ухвалою від 20.02.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
11 березня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що ОСОБА_1 було призначено на посаду в органах Національної поліції з 28 серпня 2021 року, а не з 20.09.2021. Відтак, звільнившись зі служби з 17 вересня 2024 року позивачка відпрацювала в поліції більше трьох років, а тому не настали підстави для застосування підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію», на які посилається позивач як підставу для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідачки у вищому навчальному закладі.
18 березня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Так, позивач наголосив, що згідно з наказом №425 від 17.08.2021 ОСОБА_1 відряджено в розпорядження Національної поліції України для подальшої служби та переведено на заочну форму здобуття освіти за кошти державного бюджету, отже відповідач продовжила навчання за освітнім ступенем «бакалавра» за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність». Відповідно до пункту 3, розділу ІІІ, абзацу 6, Контракту №613/2019 про здобуття освіти від 25.10.2019 відповідачка зобов`язувалася у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно п. 2.2. наказу від 05 березня 2022 року №113 о/с «Про оголошення рішення екзаменаційної комісії № 6 щодо випуску здобувачів вищої освіти заочної форми навчання факультетів №№ 2,3 ДонДУВС (освітній рівень «бакалавр», спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», схема 2+1» ОСОБА_1 завершила навчання та отримала диплом бакалавра за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» у 2022 році. Оскільки відповідачка звільнилася 17 вересня 2024 року, вона не відпрацювала трирічний термін після закінчення навчання та має відшкодувати витрати з її утримання у закладі вищої освіти.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
19.08.2019 наказом №253 о/с від 20.07.2019 ОСОБА_1 було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту внутрішніх справ України.
25 жовтня 2019 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено контракт №613/2019 про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України.
Відповідно до абз. 6 пункту 3 розділу ІІІ вказаного контракту ОСОБА_1 у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання зобов`язана відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №508о/с від 20.09.2021 рядового поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського відділення №1 взводу №1 роти батальйону конвойної служби №2.
Згідно з наказом Донецького державного університету внутрішніх справ від 17.08.2021 №425о/с ОСОБА_1 відряджено в розпорядження Національної поліції України для подальшої служби та переведено на заочну форму здобуття освіти за кошти державного бюджету, що свідчить про продовження відповідачем навчання за освітнім ступенем «бакалавра» за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність».
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.09.2024 №1001 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 17 вересня 2024 року.
В рапорті на звільнення від 11.06.2024 відповідачка просила звільнити її зі служби в Національній поліції за власним бажанням у зв`язку із низькою заробітною платою та умовами праці.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем отримано 13.09.2024 під особистий підпис Повідомлення №45/7-4186 від Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Зазначене повідомлення не містило конкретних сум до відшкодування
Відповідно до Довідки про розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 19.08.2019 до 28.08.2021, вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням Відповідача у навчальному закладі, становить: - сума витрат на утримання за 2019/2020 навчальний рік становить 25 835,57 грн., в т.ч.: грошове забезпечення становить - 3 048,21 грн.; речове забезпечення - 7 404,12 грн.; продовольче забезпечення - 11 684,60 грн., медичне забезпечення - 80,71 грн; оплата комунальних послуг - 3 617,93 грн. - сума витрат на утримання за 2020/2021 навчальний рік становить 13 597,94 грн., в т.ч.: грошове забезпечення становить - 2 488,54 грн.; речове забезпечення - 7 162,68 грн.; продовольче забезпечення - 1 797,05 грн., медичне забезпечення - 133,91 грн.; оплата комунальних послуг - 2 015,76 грн.
Загальна сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 складає 39 433,51 грн. (тридцять дев`ять тисяч чотириста тридцять три грн. 51 коп.).
У зв`язку із тим, що в добровільному порядку у встановлений строк ОСОБА_1 не відшкодовано витрати на її утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ в розмірі 39 433, 51 грн., чим завдано шкоду державному бюджету, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно із ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 цієї статті визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (надалі Порядок №261).
Відповідно до пункту 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.
Згідно з пунктом 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Пунктом 4 Порядку №261 встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Відповідно до пункту 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Пунктами 6, 8 Порядку №261 встановлено, що особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що Донецьким державним університетом внутрішніх справ складено довідку, пов`язаною з утриманням ОСОБА_1 внавчальному закладі за період 2019-2021 роки.
Донецьким державним університетом внутрішніх справ складено повідомлення про зобов`язання відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення у зв`язку з порушенням умов Контракту про здобуття освіти та відповідно ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію».
Станом на момент прийняття судом рішення у даній справі витрати в сумі 39 433, 51 грн. відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані.
Отже, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зазначену вище суму коштів станом на час звернення позивача із позовом та на час розгляду справи не відшкодував, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо тверджень відповідача у відзиві про те, що ОСОБА_2 на момент звільнення зі служби відпрацювала в поліції більше трьох років.
Суд не бере до уваги зазначені доводи, оскільки відповідачка звільнилася зі служби в поліції в період навчання на заочній формі навчання, що дає право позивачу стягнути з відповідача витрати, пов`язані з її утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з п.2.2. наказу від 05.03.2022 №113о/с «Про оголошення рішення екзаменаційної комісії №6 щодо випуску здобувачів вищої освіти заочної форми навчання факультетів №№2, 3 ДонДУВС (освітній рівень «бакалавр», спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», схема 2+1» ОСОБА_1 завершила навчання та отримала диплом бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у 2022 році.
Оскільки відповідачка звільнилася зі служби в поліції в 17.09.2024, вона не відпрацювала трирічний термін після закінчення навчання в 2022 році.
Щодо доводів відповідача про те, що її звільнення обумовлено настанням обставин непереборної сили, пов`язаних з військовою агресією російської федерації проти України.
Суд відхиляє зазначені доводи виходячи з того, що в рапорті на звільнення від 11.06.2024 відповідачка зазначала інші причини звільнення за власним бажанням - у зв`язку із низькою заробітною платою та умовами праці.
Також, суд враховує, що з моменту введення воєнного стану до дати звільнення відповідачка працювала в органах поліції вже протягом двох з половиною років.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивачем не були понесені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у справі не розподіляються, тому судові витрати позивача йому не відшкодовуються.
Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон