Справа № 460/3196/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2025 року м. Рівне №460/3196/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат Жигайло О.І. в режимі відеоконференції,

відповідача-1: представник Юхименко Т.В.

відповідача-2: представник Мелінишин С.Б. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач-1) та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.11.2024 № 705-22, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на суму 1 299 234,32 грн.

Обґрунтовуючи позов, вказує на порушення процедури призначення податкової перевірки. Зокрема, звертає увагу на те, що наказ від 27.09.2024 за № 2902-П про проведення фактичної перевірки не містить відомостей про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем законодавства. При винесенні наказу не зазначено підстав для проведення фактичної перевірки, тому для платника податків не видається можливим ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення фактичної перевірки та визначити, яка інформація свідчить про порушення законодавства або про їх можливі порушення і в якому порядку вона була отримана. Водночас, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює. Разом з тим, звертає увагу на те, що наказ від 27.09.2024 за № 2902-П видано по спливу 9 робочих днів з дня завершення проведення ГУ ДПС в Івано-Франківській області аналогічної фактичної перевірки господарської одиниці позивача за адресою: АДРЕСА_1 , проведеної на підставі наказу №2677-П від 04.09.2024. За результатами проведення цієї перевірки складено акт №16186/09/17/РРО/ НОМЕР_1 від 13.09.2024, у якому контролюючий орган стверджує, що ході її здійснення, зокрема, встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95- ВР. Тобто, посадові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області у період з 04.09.2024 по 13.09.2024 провели фактичну перевірку позивача за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, пр. Чорновола, буд. 30А, а згодом у період з 28.09.2024 по 07.10.2024 провели аналогічну фактичну перевірку тієї ж господарської одиниці позивача з ідентичних підстав. При цьому в акті перевірки №17803/09/17/РРО/ від 07.10.2024 наведено ті самі порушення, що й у акті попередньої перевірки, зокрема, з посиланням на ті самі документи платника податків, які надавалися під час попередньої перевірки. Позивач доводить, що наведені обставини дають підстави вважати, що податковий орган не володів новою інформацією в розумінні підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України для призначення фактичної перевірки, зважаючи на те, що між проведенням двох фактичних перевірок минуло не більше 10 робочих днів. Відсутність підстав для призначення перевірки є достатньо істотним порушенням, яке повинно мати своїм наслідком скасування оскаржуваного рішення контролюючого органу. Також зауважує про відсутність у спірному наказі відомостей про позивача.

Окрім процедурних порушень, допущених при призначенні перевірки, позивач заперечує порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР та зазначає, що контролюючому органу було надано документи, що підтверджують походження товарів та ведення їх обліку у встановленому законом порядку. Так, 30.09.2024 платником податків скеровано на поштову адресу ГУ ДПС в Івано-Франківській області належним чином засвідчені копії наступних документів: договір комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 року; акти приймання-передачі до договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, 04.09.2024, 18.09.2024, 27.09.2024, 28.09.2024, 30.09.2024; форма ведення обліку товарних запасів; інші документи, запитувані податковим органом під час проведення фактичної перевірки (поштове відправлення цінного листа з описом вкладення №698). ГУ ДПС в Івано-Франківській області з невідомих позивачу причин вибірково долучило до матеріалів перевірки договір комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 та лише три з шести наданих позивачем актів приймання-передачі до цього договору. При цьому контролюючий орган не розглянув надану позивачем форму ведення обліку товарних запасів та безпідставно не врахував її в сукупності з іншими документами як доказ ведення позивачем обліку товарних запасів. Подана ГУ ДПС в Івано-Франківській області форма ведення обліку товарних запасів складена у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, дозволяє ідентифікувати постачальника та отримувача товару, тобто позивача, дату проведення операцій і вартість товару. Акти приймання-передачі товару до договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, 04.09.2024, 18.09.2024, 27.09.2024, 28.09.2024, 30.09.2024, зазначені у наданій контролюючому органу формі ведення обліку товарних запасів, містять усі необхідні реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496).

Звертає увагу, що висновки ГУ ДПС в Івано-Франківській області ґрунтується на документах та даних, що раніше вже були опрацьовані цим же податковим органом під час проведення фактичної перевірки в період з 04.09.2024 по 13.09.2024, результати якої відображені в акті фактичної перевірки № 16186/09/17/РРО/ від 13.09.2024, що містить покликання, зокрема на акт приймання-передачі від 02.09.2024, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 на виконання договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024. Сума товарів згідно цього акта становить 820 033,00 грн. Водночас у акті фактичної перевірки №17803/09/17/РРО/ НОМЕР_1 від 07.10.2024, що став підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, для обрахунку суми начебто не облікованих у встановленому порядку товарів контролюючий орган посилається, зокрема, на цей же самий акт приймання-передачі товарів на суму 820 033,00 грн від 02.09.2024. За таких умов, в будь-якому разі для обчислення розміру штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням від 26.11.2024 № 705-22, що оскаржується, не могла братися до уваги вартість товарів, зазначених в акті приймання-передачі від 02.09.2024 на суму 820 033,00 грн, оскільки відповідачем раніше прийнято інше податкове повідомлення-рішення (№ 705-22 від 05.11.2024) щодо нібито неведення обліку зазначених у цьому акті товарів, яке також оскаржується позивачем у суді. За наведеного, просить рішення контролюючого органу визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою від 25.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.03.2025. Встановлено строк для подання відзиву.

Ухвалою від 07.03.2025 задоволено заяву представника позивача адвоката Жигайла Олега Івановича про участь у підготовчому та судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідач-1 13.03.2025 через підсистему "Електронний суд" подав відзив, в якому позов заперечив повністю. Зазначив, що відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається наявність підстав для прийняття наказу Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 27.09.2024 № 2902-п, а саме у контролюючого органу є наявна в податкового органу інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Щодо фактичних обставин вказав, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу від 27.09.2024 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 07.10.2024 №17803/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Перевірку розпочато 28.09.2024, закінчено 07.10.2024. В ході перевірки надано вимогу про надання документів: форми ведення обліку товарних запасів; накладних на товар, що знаходиться в реалізації; трудових договорів з працівниками, документів, що засвідчують особи, документів щодо наявних основних засобів (власних або орендованих (договори оренди); договір з установою банку про встановлення банківського терміналу.

В ході перевірки встановлено проведення контрольної розрахункової операції із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій при продажу товару Power Bank 10000mAh на загальну суму 1099,00 грн. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з врахуванням проведеної розрахункової операції становить 1099,00 грн.

Документи щодо походження товару до перевірки не надані. До перевірки надано договір комісії №КВ-02-09-24-ДК та акти приймання товару до договору комісії від 02.09.2024, від 04.09.2024 та від 27.09.2024. Вартість товарів, не облікованих у встановленому порядку, становить згідно актів приймання-передачі товару на загальну суму 1299234,32 грн. Використання праці найманих працівників без укладання трудового договору, а саме між ФОП ОСОБА_1 та громадянами, які здійснюють продаж реалізацію товарів, що належать ФОП ОСОБА_1 , та провадять розрахунки через ПРРО, що належить ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трудовий договір не укладався. Відповідно до п.4.5. Акту перевірки додатками до акту перевірки є Х-звіт, фіскальний чек, договір суборенди, договори про співпрацю, договір комісії та акти приймання-передачі товарів. Після ознайомлення зі змістом акту фактичної перевірки продавець ОСОБА_3 від підпису та отримання другого примірника акту перевірки відмовився.

За результатами розгляду матеріалів акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області (за основним місцем обліку платника податків) прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.11.2024 № 705-22, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1299234,00 грн.

Рішення контролюючого органу відповідач-1 вважає правомірним та наголошує, що договором комісії та актами приймання-передачі товарів не може підтверджуватися належний облік товарних запасів за місцем їх реалізації, оскільки в договорі комісії не конкретизовиний асортимент товарів. Відповідно, якщо документ не містить достатньо відомостей про операцію або взагалі не містить ніякої інформації про господарську операцію, то це не є первинним документом.

Статтею 1022 ЦК України визначено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. У наданому договорі комісії визначено такий обов`язок комісіонера щодо подання звіту, однак жодного звіту ревізорам не надано. Зазначає, що звіт складається в довільній формі і має містити реквізити, визначені Законом "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Крім звіту комісіонер оформляє і передає комітентові на підпис Акт здачі-приймання наданих послуг. Цей документ складається після закінчення правочину, коли комісіонер передає комітентові все отримане - у грошовій або матеріальній формі. Позивачем під час перевірки також надавалася відповідачу Форма ведення обліку товарних запасів за вересень 2024 року. Така форма обліку містить інформацію щодо надходження товарів та не містить інформацію про його вибуття. Таким чином вказаною Формою обліку не підтверджено належний облік товарів, що знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті) станом на 28.09.2024.

Також, під час проведення фактичної перевірки ні позивачем, ні особами, що здійснювали реалізацію товарів, не було надано податковому органу доказів ведення позивачем обліку товарів, які знаходилися на реалізації саме на суму 1299234,30 грн, були відсутні накладні, товарно-транспортні накладні на товар. У зв`язку з цим, контролюючий орган не мав можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

З урахуванням наведеного, відповідач-1 вважає, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення. В задоволенні позову просив відмовити повністю.

Одночасно з відзивом відповідач-1 подав клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача.

19.03.2025 представник позивача в підсистемі "Електронний суд" подав відповідь на відзив відповідача-1, навівши аргументи, аналогічні з доводами позовної заяви.

Ухвалою від 19.03.2025 у підготовчому засіданні залучено Головне управління ДПС в Івано-Франківській області в якості другого відповідача у справу № 460/3196/25 (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідач-2), у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання до 09.04.2025.

В підготовчому засіданні 09.04.2025 оголошено перерву до 23.04.2025.

21.04.2025 відповідач-2 в підсистемі "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, вказав, що наказ про проведення фактичної перевірки №2318-п від 13.06.2024 містить усі необхідні найменування та реквізити, а також належне оформлення підстав для її проведення, що виключає обставину протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки господарського об`єкту позивача. Відтак, порушень положень законодавства в частині процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено. Отже, податковим органом фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки. Окремо зауважив, що у досліджуваному випадку мала місце саме фактична перевірка, яка відрізняється за метою, підставою, порядком проведення і оформлення її результатів від камеральної і документальної (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірок.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом, серед іншого, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій і ведення касових операцій. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (підпункт 75.1.3. пункту 75.1. статті 75, пункт 80.1. статті 80 Податкового кодексу України). Відповідно до підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Кодексу, до підстав проведення фактичної перевірки віднесено, зокрема, наявність письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування. Акцентує увагу суду, що до матеріалів справи долучено реєстраційну картку звернення від 02.02.2024 Beijing Roborock Tehjology Co., Ltd в особі ОСОБА_5 , зміст котрої вказує на наступне: «В момент здійснення мною контрольної закупки роботу-пилососу з вологим прибиранням Roborock Q5 Pro Black (Q5PR52-00) у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою м. Київ, вул. Гната Хоткевича,1В мені надали, нібито, розрахунковий документ №165773 від 16.01.2024, який не являється фіскальним чеком, (а роботи-пилососи віднесені до технічно складних побутових товарів Постановою КМУ від 16 березня 2017 р. №231), та без зазначення суб`єкта господарювання в цілому». Водночас наведено перелік адрес фізичних магазинів мережі «ЯБКО», в переліку яких міститься господарський об`єкт ФОП ОСОБА_1 . Відтак, порушень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу, відповідачем не допущено.

Зазначив, що згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.

В ході перевірки 11.10.2024 контролюючим органом надано запит про надання документів (копії документів), а саме: банківські виписки, договори оренди (суборенди) приміщення, супровідні документи на отримання товару для комісійної торгівлі непродовольчими товарами форму ведення обліку товарних запасів, договори про співпрацю. Позивачем, на підставі запиту контролюючого органу надано наступні документи: копію договору комісії та акту приймання-передачі товарів до Договору комісії, копію форми обліку товарних запасів, копію договорів про спільну діяльність, копію договору суборенди. Факт надання таких документів не заперечується стороною відповідача.

Будь-які інші документи, зокрема, банківські виписки, позивачем до перевірки не надавались, що підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими доказами та не спростовано позивачем. Також контролюючий орган зазначає, що позивачем до перевірки не надано квитанції (другі примірники - комітентська картка), які виписуються на товар, прийнятий на комісію, а також на товарах, які виставлені для продажу в торговому залі магазину, не встановлено товарні ярлики та цінники. Отже, контролюючий орган зазначає, що немає ознак комісійної торгівлі товарами в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При цьому, під час фактичної перевірки встановлено та позивачем не заперечується, що ним реалізовується товар, зокрема: мобільні телефони, фотокамери. Згідно з абз. 60 ст. 2 Закону № 265/95 термін "технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту" для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про захист прав споживачів". Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1 Закону № 265/95 технічно складні побутові товари непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Контролюючий орган вважає, що він обґрунтовано не прийняв акти приймання-передачі товарів до Договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 27.09.2024 до уваги та зазначає, що відповідно до норм п. 1 Порядку № 496, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації. Записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів (п.4 розділу ІІ Порядку № 496). Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку № 496, заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Позивач надав Форму ведення обліку товарних запасів за місцем продажу за адресою: вул. Чорновола, 30А м. Коломия, до якої внесено відомості про надходження товару від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 27.09.2024 відповідно до Акту приймання-передачі товарів до договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 від ФОП ОСОБА_6 на загальну суму суму 1 299 234,32 грн. Разом з тим, такі документи, з огляду на їх функціональне призначення, не посвідчують походження товарів, які реалізуються за місцем здійснення господарської діяльності.

Згідно матеріалів справи, позивачем під час перевірки надавалася відповідачу: договір суборенди нежитлового приміщення б/н від 1.09.2024; договір про співпрацю від 1.09.2024; договір комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024; акт приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 27.09.2024 до Договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024.

Разом з тим, згідно з Актом зняття залишків технічно складних побутових товарів, які фактично знаходилися в реалізації на момент перевірки станом на 07.10.2024 в магазині перебувало товару на загальну суму 1 299 234,32 грн. Під час проведення фактичної перевірки ні позивачем, ні особами, що здійснювали реалізацію товарів, не було надано податковому органу доказів ведення позивачем обліку товарів, які знаходилися на реалізації саме на суму 1 299 234,32 грн, у зв`язку з цим, контролюючий орган не мав можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Відповідно, контролюючий орган зазначає, що правомірно дійшов висновку щодо порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, за яке застосовано штрафні санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

З наведених підстав ГУ ДПС в Івано-Франківській області просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 22.04.2025 задоволено клопотання представника відповідача-2 про участь у підготовчому та судових засіданнях в режимі відеоконференції за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 23.04.2025 у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника відповідача-2 та продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позов. Оголошено перерву до 12.05.2025.

Представник позивача 28.04.2025 в підсистемі "Електронний суд" подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що відповідач визнає такі фактичні обставини: «Позивачем, на підставі запиту контролюючого органу надано наступні документи: копію договору комісії та акту приймання-передачі товарів до Договору комісії, копію форми обліку товарних запасів, копію договорів про спільну діяльність, копію договору суборенди. Факт надання таких документів не заперечується стороною відповідача та третьої особи» (абз. 7-8 с. 10 відзиву). З огляду на це, в силу ч. 1 ст. 78 КАС України, факт надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу є обставиною, яка визнається учасниками справи. Щодо покликання на асортимент товарів, то у п. 1.2. договору комісії № КВ-02-09- 24-ДК від 02.09.2024 вказано, що конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено у Актах приймання-передачі товарів до цього Договору. У актах приймання-передачі, отримання яких не заперечується відповідачем, наведені ціна, кількість, якість та асортимент товарів. Також вказує на безпідставність доводів відповідача щодо виконання договору комісії, однак вважає, що ці аргументи не мають відношення до суті спору.

Протокольною ухвалою від 12.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2025.

Протокольною ухвалою від 28.05.2025 відкладено розгляд справи до 25.06.2025.

Представники сторін в судовому засіданні повністю підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

В судовому засіданні 25.06.2025 оголошено перерву до 09.07.2025.

В судовому засіданні 09.07.2025 оголошено перерву до 16.07.2025.

16.07.2025 відповідно до статті 227 КАС України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи представників сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.10.2019 та здійснює підприємницьку діяльність за видами економічної діяльності (КВЕД): 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. Перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Рівненській області (т. 1 а.с. 16-17).

ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано наказ від 27.09.2024 №2902-п «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказано провести фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , з 28.09.2024. Встановити терміни проведення перевірки відповідно до статті 102 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 23).

У період з 28.09.2024 по 07.10.2024 на підставі виданих згідно з наказом від 27.09.2024 №2902-п направлень на перевірку від 27.09.2024 №5431, №5432 (т. 1 а.с. 118, 119) уповноваженими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

В ході перевірки надано вимогу про надання документів: форми ведення обліку товарних запасів; накладних на товар, що знаходиться в реалізації; трудових договорів з працівниками, документів, що засвідчують особи, документів щодо наявних основних засобів (власних або орендованих (договори оренди); договір з установою банку про встановлення банківського терміналу (а.с. 140 т. 1).

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 07.10.2024 №17803/09/17/РРО/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с.108-111 т. 1).

Згідно з п. 2.2.12-2.2.19 акту перевірки проведено контрольну розрахункову операцію із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій при продажу товару Power Bank 10000mAh на загальну суму 1099,00 грн. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з врахуванням проведеної розрахункової операції становить 1099,00 грн.

Згідно з п. 2.2.20 акту перевірки в ході перевірки встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів у встановленому порядку. Документи щодо походження товару до перевірки не надані. До перевірки надано договір комісії №КВ-02-09-24-ДК та акти приймання товару до договору комісії від 02.09.2024, від 04.09.2024 та від 27.09.2024. Вартість товарів, не облікованих у встановленому порядку, становить згідно актів приймання-передачі товару на загальну суму 1299234,32 грн.

Використання праці найманих працівників без укладання трудового договору, а саме між ФОП ОСОБА_1 та громадянами, які здійснюють продаж реалізацію товарів, що належать ФОП ОСОБА_1 та провадять розрахунки через ПРРО, що належить ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трудовий договір не укладався.

Відповідно до п. 3.1 акту перевірки встановлено порушення п. 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст. 21-24 Кодексу законів про працю України, наказу Міністерства фінансів України № 446 від 03.09.2021.

Згідно із записами в п.4.5 акту перевірки додатками до акту перевірки є Х-звіт, фіскальний чек, договір суборенди, договори про співпрацю, договір комісії та акти приймання-передачі товарів.

Продавець ОСОБА_3 від підпису та отримання другого примірника акту перевірки відмовився, про що ревізорами складено відповідний акт від 07.10.2024 (а.с. 120 т. 1).

Суд встановив, що на підставі акту перевірки від 07.10.2024 №17803/09/17/РРО/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Рівненській області (за основним місцем обліку платника податків) прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.11.2024 № 705-22, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1299234,00 грн (а.с. 56-57 т. 1).

Вважаючи таке рішення контролюючого органу протиправним, а свої права порушеними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам щодо процедури призначення ГУ ДПС в Івано-Франківській області фактичної перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється з місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

За змістом п.80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як встановлено судом з матеріалів справи, наказ ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 27.09.2024 №2902-п про проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , виданий з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 23).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України установлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7).

Таким чином, передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктами 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

При цьому, аналіз абзацу третього п. 81.1 ст. 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.03.2023 у справі №420/9909/23 висновував, що аналіз підпункту 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформувала висновок про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Відповідні висновки Великої Палати Верховного Суду відображено у послідовній практиці Верховного Суду, зокрема, у постановах від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а та інших.

До матеріалів судової справи на підтвердження отримання відповідної інформації ГУ ДПС в Івано-Франківській області надано лист Державної податкової служби України від 12.02.2024 № 3638/7/99-00-07-04-03-07 (а.с.211 т. 1), який адресований Головним управлінням ДПС, у якому зазначено про отримання інформації, яка вказує на можливі порушення при проведенні розрахунків за товари у торговій мережі під торговою маркою «Ябко», які розташовані в багатьох регіонах України; вказано на необхідність вжиття відповідних заходів податкового контролю та організації проведення фактичних перевірок.

Крім цього, відповідач-2 надав до матеріалів судової справи скаргу Beijing Roborock Tehnology Со., LTD, в ОСОБА_7 , вiд 29.01.2024 б/н, адресовану до Державної податкової служби України (вх. ДПС №3455/6 від 05.02.2024), про можливi факти порушення вимог законодавства щодо застосування peєcтраторів розрахункових операцiй та програмних peєстраторів розрахункових операцiй, ведення облiку товарних запасiв, здiйснення розрахункiв в iноземнiй валютi та використаннi працi неоформлених найманих працiвникiв iнтернет-магазином https://jabko.ua та мережею магазинiв «ЯБКО» (а.с. 187-210 т. 1).

Крім цього, відповідно до доповідної записки від 27.09.2024 № 270/09-19-07-06-26 ГУ ДПС в Івано-Франківській області, на виконання листів ДПС України від 29.04.2024 № 12571/7/99-00-07-04-02 та від 26.04.2024 № 12418/7/99-00-07-04-02-07 щодо проведення фактичних перевірок господарських одиниць, у яких при проведенні обстежень чи за результатами проведеного аналізу встановлено ймовірні порушення вимог чинного законодавства, зокрема, в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 , запропоновано провести фактичні перевірки (а.с. 185-186 т. 1).

Оцінюючи наведене вище у сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем-2 від Державної податкової служби України у встановленому порядку була отримана податкова інформація щодо можливих порушень податкового законодавства в мережі магазинів "Ябко", яка потребувала перевірки при виконанні покладених на контролюючі органи обов`язків. А відтак суд вважає, що наказ відповідача-2 від 27.09.2024 № 2902-п про призначення фактичної перевірки магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, складений з дотриманням вимог чинного законодавства, за наявності достатніх правових підстав для її проведення.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача про те, що попередньо в цій же господарській одиниці проводилась фактична перевірка позивача, отже були відсутні підстави для проведення ще однієї фактичної перевірки. Суд звертає увагу на те, що чинне податкове законодавство не обмежує контролюючий орган в кількості проведення фактичних перевірок за місцем здійснення господарської діяльності, за умови наявності визначених податковим законодавством підстав для їх проведення та дотримання процесуальних вимог щодо призначення фактичних перевірок. У справі, що розглядається, контролюючий орган володів належним обсягом податкової інформації, отриманої від державного органу - Державної податкової служби України, яка вказувала на наявність ймовірних порушень податкового законодавства, а отже слугувала законною підставою для призначення фактичної перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), а саме: порядку та форми обліку товарних запасів на загальну суму 1 299 234,32 грн, які не обліковані в установленому законодавством порядку, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 296.1 статті 296 ПК України фізичні особи - підприємці на загальній системі та фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку, які є платниками податку на додану вартість, зобов`язані вести облік доходів і витрат за типовими формами та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033 (далі - Порядок №496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, які відповідно до Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого фізичного особи-підприємця.

Облік товарних запасів здійснюється фізичними особами-підприємцями шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку №496).

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Підпунктом 5 пункту 3 розділу II Порядку №496 передбачено, що у графі 8 Форми обліку зазначається загальна вартість товару відповідно до первинного документа про вибуття товарів (крім даних щодо продажу через РРО/ПРРО).

Вибуттям товарів для цілей Порядку №496 вважається, зокрема, продаж товарів з розрахунком в безготівковій формі, який здійснено у встановлених законодавством випадках без застосування РРО/ПРРО.

Відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Контролюючим органом в акті фактичної перевірки зафіксовано, що до перевірки надано договір комісії №КВ-02-09-24-ДК та акти приймання товару до договору комісії від 02.09.2024, від 04.09.2024 та від 27.09.2024. Вартість товарів, не облікованих у встановленому порядку, становить згідно актів приймання-передачі товару на загальну суму 1299234,32 грн.

Суд враховує, що опис залишків товарних запасів під час перевірки не складався, інвентаризація не проводилася, відповідні додатки в п. 4.5 акту перевірки не відображені та в матеріалах справи відсутні.

Водночас, відповідач-2 у відзиві підтвердив: "Позивач надав Форму ведення обліку товарних запасів за місцем продажу за адресою: вул. Чорновола, 30А м. Коломия, до якої внесено відомості про надходження товару від 02.03.2024, від 04.09.2024, від 27.09.2024 відповідно до Акту приймання-передачі товарів до договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 від ФОП ОСОБА_6 на загальну суму суму 1 299 234,32грн. Разом з тим, такі документи, з огляду на їх функціональне призначення, не посвідчують походження товарів, які реалізуються за місцем здійснення господарської діяльності" (а.с. 179 т. 1).

Акт про ненадання до перевірки на вимогу контролюючого органу документів не складався, в матеріалах справи відсутній.

Дослідивши надані позивачем до перевірки документи, які долучені до відзиву відповідачем-1, суд встановив таке.

Між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (надалі «Комітент») та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі «Комісіонер») було укладено договір комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 (далі Договір) (а.с. 121-123 т. 1).

Відповідно до умов Договору, Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок Комітента договори щодо продажу товарів, передбачених Договором (надалі - Товар, Товари). (п. 1.1. Договору).

Конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено у Актах приймання-передачі товарів до цього Договору (Зразок відповідного Акту встановлено у Додатку 1 до цього Договору). (п. 1.2. Договору).

Комісіонер зобов`язується: Прийняти у Комітента призначені для продажу Товари в строки, кількості та асортименті, встановлених у Актах приймання передачі товарів до цього Договору, а також зберігати їх в належних умовах до моменту реалізації (передачі) третім особам або до повернення Комітенту. (п. 2.1. Договору).

Передання Товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі товарів на таких умовах: Місце передання: АДРЕСА_1 (п. 4.1. Договору).

Товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю. Пізніший момент переходу права власності до третьої особи може бути встановлено договором, що укладається між Комісіонером і Покупцем (п. 8.1. Договору).

Актом від 02.09.2024 приймання-передачі товарів до договору комісії ФОП ОСОБА_6 було передано ФОП ОСОБА_1 товару в кількості 876 шт. на загальну суму 820 033,00 грн. (а.с. 124-134 т. 1).

Актом від 04.09.2024 приймання-передачі товарів до договору комісії ФОП ОСОБА_6 було передано ФОП ОСОБА_1 товару в кількості 63 шт. на загальну суму 103 380,32 грн (а.с. 135-136 т. 1).

Актом від 27.09.2024 приймання-передачі товарів до договору комісії ФОП ОСОБА_6 було передано ФОП ОСОБА_1 товару в кількості 17 шт. на загальну суму 375 821,00 грн (а.с. 137 т. 1).

Актом від 18.09.2024 приймання-передачі товарів до договору комісії ФОП ОСОБА_6 було передано ФОП ОСОБА_1 товару в кількості 70 шт. на загальну суму 139 352,2 грн (а.с. 44-45 т.1). Такий акт в акті фактичної перевірки не описаний, сторона відповідачів отримання такого акту заперечує.

Разом з тим, дослідженням наданої ФОП ОСОБА_1 до перевірки форми ведення обліку товарних запасів за вересень 2024 року суд встановив відображення відомостей про реквізити первинного документа, що підтверджує надходження або вибуття товару: чотирьох Актів (від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024) приймання-передачі товарів до договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 (а.с. 138 т. 1).

Також суд встановив, що під час фактичної перевірки 30.09.2024 позивач цінним листом з описом вкладення надіслав на адресу відповідача-2 документи, в числі яких зазначено" договір комісії та акт, кількість аркушів - 22" (а.с. 52 т. 1).

До позову позивач такі документи долучив, в тому числі, окрім зазначених вище актів приймання передачі, - також акти приймання передачі за договором комісії від 28.09.2024 та від 30.09.2024.

Загальна кількість аркушів договору комісії та всіх означених актів приймання-передачі становить 22 (а.с. 28-49 т.1), що кількісно відповідає зазначеному в описі поштового відправлення на адресу ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Відповідно до абз. 1 п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Також суд акцентує увагу, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу».

Зазначене положення деталізується у пункті 10 Порядку №496, де чітко зазначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

За змістом відзиву відповідача-2, доводи контролюючого органу ґрунтуються на тому, що наданими до перевірки актами приймання-передачі, договором комісії та формою обліку не підтверджено належний облік товарів, що знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті), оскільки надані документи не підтверджують придбання та походження товарів, що знаходяться в реалізації, а документи на комісійну торгівлю не надані.

На думку суду, таке трактування обов`язку ведення обліку товарних запасів не узгоджується із приписами Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496.

Зокрема, у пп. 5 п. 2 розділу II Порядку № 496 вказано, що ФОП вносить до Форми обліку у графі 8 - відомості про загальна вартість товару відповідно до первинного документа про вибуття товарів (крім даних щодо продажу через реєстратор розрахункових операцій / програмний реєстратор розрахункових операцій).

Згідно п. 2.1.1. акта перевірки позивачем використовувався при продажі товарів ПРРО № . Як вбачається з акта перевірки, позивач реалізовував товар через ПРРО, з видачею фіскального чека, який є додатком до акту перевірки (а.с. 112, 113 т. 1). Водночас, судом встановлено, що реалізований під час контрольної розрахункової операції товар Power Bank 10000mAh вартістю 1099,00 грн відображений в акті приймання-передачі товарів до договору комісії від 02.09.2024, який до перевірки надано (а.с. 32 т. 1).

Таким чином, відсутні підстави вважати, що у формі обліку товарних запасів не відображено вибуття товарів, оскільки у Порядку № 496 вказано, що у випадку реалізації товарів через ПРРО відомості про вибуття товарів до форми не вносяться, а перевіркою не зафіксовано факти реалізації товарів позивачем без застосування ПРРО.

Щодо надходження товарів, то суд вважає, що надані до перевірки акти приймання передачі до договору комісії відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є належними первинними документами, які підтверджують господарські операції при виконанні договору комісії. Отже такі документи не були враховані контролюючим органом безпідставно.

Щодо відсутності накладних, товарно-транспортних накладних на товар, у зв`язку з чим, контролюючий орган, за доводами сторони відповідача, не мав можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку, суд зазначає таке.

У п. 2 розділу I Порядку № 496 вказано, що первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

У цьому положенні накладні, транспорті накладні, митні декларації тощо є приблизним переліком можливих первинних документів. Проте, важливо наголосити, що цей перелік є відкритим та завершується вказівкою на «інші документи», які повинні містити реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. Тобто, накладні та транспорті накладні, на відсутність яких покликається відповідач, не є документами обов`язковими для будь-якої господарської операції.

Так, у п. 4.1. договору комісії № КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 вказано, що передання товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі товарів. При цьому, у тому ж пункті договору вказано, що порядок транспортування Продукції, що передається Комісіонерові для продажу відповідно до умов цього Договору, до місця передання, яким визначена торгова точка позивача, визначається Комітентом.

Акти приймання-передач, які містяться у матеріалах справи, відповідають всім ознакам первинного документа, визначеним у п. 2 розділу I Порядку № 496, оскільки містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

При цьому, інші документи в межах господарських взаємовідносин за договором комісії не складалися.

Суд враховує, що за змістом частини першої статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до частини першої статті 1013 Цивільного кодексу України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Отже з аналізу вказаних норм не встановлено обов`язку комісіонера надати інші документи про походження товару, окрім договору та акту приймання-передачі.

Також суд відхиляє покликання представника відповідача-2 щодо відсутності в місці продажу товарних ярликів та чеків на комісійну торгівлю, оскільки відповідно до приписів чинного законодавства такі документи не є обов`язковими первинними документами, які повинні складатися при укладенні та виконанні договору комісії.

Враховуючи проаналізовані вище по тексту приписи Порядку № 496, які визначають можливий (не вичерпний) перелік первинних документів, суд вважає, що недотримання позивачем положень Інструкції про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженої наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України № 343 від 08.07.1998, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 серпня 1997 року за N 324/2128, контролюючий орган помилково трактує як відсутність обліку товарів за місцем їх реалізації, адже такий облік підтверджений іншими належними первинними документами, наданими до перевірки.

Суд зазначає, що прихідні документи на товар були надані (акти приймання-передачі товару). Будь-які інші документи щодо приходу товару у господарській діяльності позивача за цієї господарською одиницею не передбачалися укладеним договором комісії.

Щодо виписки з банку, то такий документ не стосується фактичної перевірки та не міг запитуватися посадовими особами ДПС.

Суд зауважує, що за змістом статті 20 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Проте, кожна із зазначених умов кореспондується з обов`язком платника податків надавати під час перевірки облікові та первинні документи на товари, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Згідно з пунктом 20.1.9. ПК України контролюючі органи мають право під час проведення перевірки вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

При цьому, проведення інвентаризації має здійснюватись саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).

Отож, за своєю суттю інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. При цьому відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації.

Таким чином, проведення платником податків на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №807/1556/17, від 18.03.2024 у справі №120/2466/23, від 15.04.2024 справі №120/2764/23).

Разом з тим, судом встановлено, що вимога щодо проведення інвентаризації у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 30а, де здійснює діяльність позивач, контролюючим органом не пред`являлася, доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Контролюючий орган при нарахуванні штрафних (фінансових) санкцій врахував суму, зазначену в актах приймання-передачі товарів, однак під час проведення фактичної перевірки не було встановлено чи такі товари дійсно перебували у місці продажу, що є ключовим для встановлення такого виду порушення.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №440/2331/24.

У контексті доводів контролюючого органу щодо відсутності банківських виписок щодо комісійної винагороди, передбаченої Договором комісії, то такі обставини, на думку суду, не підтверджують і не спростовують факту ведення чи не ведення позивачем обліку товарів, що знаходяться у місці продажу, а, відтак, не мають значення для цього спору.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі №640/966/20 вказав, що при поданні первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку, вони повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

Враховуючи викладене, дослідивши надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи, суд вважає, що у розумінні приписів Порядку №496 вони є належними документами, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації.

Доводи податкового органу фактично ґрунтуються на аналізі реальності здійснення господарської операції за Договором комісії, яка може бути перевірена контролюючим органом під час проведення відповідної документальної перевірки платника податків. Разом з тим, за обставинами справи предметом фактичної перевірки є дотримання платником податків (позивачем) норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Отже, реальність виконання умов договору комісії не є предметом судового розгляду у цій справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що контролюючий орган, як суб`єкт владних повноважень, не довів ані порушення порядку ведення обліку товарів, ані ненадання документів щодо походження товарів. Водночас, позивач належним чином вів облік товарних запасів, що підтверджується формами ведення такого обліку, долученими до матеріалів справи, а також надав контролюючому органу документи, що підтверджують походження товарів, відображених у формах обліку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58), згідно з якою: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Підсумовуючи наведене у сукупності, оцінивши основні вагомі аргументи учасників справи та наявні в матеріалах судової справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оспореного рішення. Натомість позовні вимоги відповідають встановленим обставинам справи та вимогам чинного податкового законодавства, а відтак позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.11.2024 № 705-22.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10393,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) Відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл.,76018, ЄДРПОУ/РНОКПП 43968084)

Повний текст рішення складений 25 липня 2025 року

Суддя Н.О. Дорошенко