Справа № 320/8023/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року Справа №320/8023/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні Позивачу пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії (2019-2021 рр.), і, починаючи з 1 грудня 2022 року, виплачувати йому пенсію з урахуванням різниці виплачених за цей період сум.

Позивач вказує, що призначенні пенсії за віком за Законом №1058 підлягають врахуванню положення ст.ст. 27, 40 Закону №1058- IV щодо застосування показника середньої при призначенні пенсії, а саме заробітної плати за 2019-2021 р.р., а не 2014-2016 р.р. взяті відповідачем, оскільки взятий показник пенсійним органом значно впливає на розмір пенсії та порушує права позивача на очікування належного пенсійного забезпечення.

26.02.2024, ухвалою суду вказана позовна заява була залишена без руху з підстав невідповідності останньої вимогам ч.ч. 1, 3, 4 ст. 161 КАС України.

25.03.2024 позивачем недоліки позовної заяви усунуто.

12.04.2024, ухвалою суду відкрито провадження у справі та справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у поданому до суду відзиві та поясненнях просив суд застосувати строки звернення до суду із даним позовом та відмовити у позові, вказуючи, що позивача було переведено на пенсію за Законом №1058- IV за його заявою, та таке переведення не є призначенням іншого виду пенсії у зв`язку із чим заявлені вимоги є необґрунтованими та вказуючи на положення пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовано відповідно показники заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки. Просив застосувати у справі строки звернення до суду.

Розглянувши позовну заяву, відзив, пояснення, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебував на пенсії державного службовця за Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

08.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою щодо доцільності переведення на пенсію за віком за Законом №1058 та визначенням розміру пенсії за ст.ст. 27 та 40 вказаного Закону застосувавши показник середньої заробітної плати за 2019-2021 р.р., а не 2014-2016 р.р.

Відповідач листом від 17.11.2022 №1000-0202-8/116467 повідомив позивача про те, що при переведенні на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV, враховуючи норму ст. 40 даного Закону- IV, застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначив також, що переведення на інший вид пенсії відбувається з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Враховано страховий стаж 36 років 2 місяці 12 днів, стаж роботи на державній службі 21 рік 5 місяців 26 днів та проведено попередній розрахунок пенсії за віком за Законом №1058- IV, розмір якої склав 9660,38 грн.

23.11.2022 ОСОБА_1 подано до пенсійного органу заяву із документами щодо переведення його на пенсію за Законом №1058- IV (заява зареєстрована за №3729).

Відповідно до рішення №83 від 29.11.2022 ОСОБА_1 з 23.11.2022 переведено з пенсії за віком державного службовця на пенсію за віком за Законом №1058- IV, визначено повний страховий стаж 54 роки 3 місяці 3 дні та проведено перерахунок пенсії за віком за Законом №1058- IV, розмір якої з 23.11.2022 склав 9453,58 грн., з 01.12.2022 - 9766,12 грн., з 20.04.2023 - 9922,12 грн.

Відповідач зазначив, що при перерахунку пенсії позивача застосовано ч. 3 ст. 45 Закону №1058- IV, застосований середній заробіток за попередні три роки при призначенні пенсії державного службовця.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати для визначення розміру пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Тобто правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Та, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Відповідно, у випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Судом встановлено, що позивач перебував на пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» №3723.

23.11.2022 позивач безпосередньо звернувся із проханням перевести його на пенсію за віком за Законом №1058-IV та провести належний перерахунок його пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати з 2019-2021 рр., а не за 2014-2016 р.р.

Згідно наявного у справі перерахунку пенсії, рішенням ГУ ПФУ у Київській області рішенням від 29.11.2022 №83 вбачається, що пенсійним органом позивачу призначено пенсію за Законом №1058-IV з 23.11.2022 та проведено перерахунок його пенсії з 23.11.2022 і застосовано середньомісячний заробіток 16611,07 згідно статті 27 Закону №1058-IV, взято середній заробіток за ч. 3 ст. 45 Закону №1058- IV за 2014-2016р.р.

Відтак, з 23.11.2022 переведення позивача на пенсію за Законом №1058-IV є призначенням пенсії за Законом №1058-IV а не переведенням в межах видів пенсії за вказаним Законом, тобто спірним у справі саме є застосування належного показника середньої заробітної плати при перерахунку пенсії за Законом №1058-IV у випадку призначення пенсії, з дати такого звернення.

Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17 та від 10.04.2019 у справі № 211/1898/17 зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому зі змісту наведених норм вбачається, що призначення та виплата пенсії позивачу за нормами Закону № 3723 не входила до правового регулювання Закону № 1058-IV, а була спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію за Законом № 3723, позивач не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом № 1058-IV.

Відтак призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у 2022 році відбулось вперше.

За наведених обставин фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком обрахованої відповідно до Закону № 1058-IV, замість раніше призначеної пенсії, обчисленої відповідно до вимог Закону №3723.

Переведенням ж з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначено законодавством.

Аналогічна правова позиція щодо зміни виду пенсії неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17 та від 13.12.2018 у справі № 185/860/17.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно з Законом №3723, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-IV, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена за іншим Законом.

Враховуючи, що позивачу призначено пенсію за віком за Законом № 1058-IV 23.11.2022, відповідно підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно частини 2 статті 40 цього Закону.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 400/293/19 щодо аналогічних правовідносин.

Тому, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 рр., відповідач діяв протиправно. Встановлене застосування відповідачем показника середньої заробітної плати з попереднього виду пенсії не унормовується із положенням діючого законодавства.

Враховуючи наведене та з метою ефективного захисту і відновлення порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача здійснити з 23.11.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 рр., з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Суд не вбачає підстав проведення спірного перерахунку пенсії з 01.12.2022, оскільки такий перерахунок із застосуванням належного показника середньої заробітної плати має бути проведений з дати призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV, а саме з 23.11.2022.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058- IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Виходячи із предмету спору в даній справі, встановлені протиправні дії відповідача щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати при обрахунку пенсії позивача, що стали наслідком порушення прав позивача на отримання належного розміру спірної пенсії, суд вказуючи вище на норму частини другої статті 46 Закону №1058 зазначає про необґрунтованість заявлення відповідачем про порушення позивачем інституту строку звернення до суду із даним позовом.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наслідки вирішення справи судом, положення ч. 3 ст. 139 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у відповідному розмірі а саме 536,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 рр.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 23.11.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 рр., з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.