Справа № 400/4172/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Єщенка О.В.
25 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4172/22
Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за №02 від 23.02.2022р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в сумі 1660302,50грн., з яких 1446699,00грн. основного платежу та 213603,50грн. штрафних санкцій.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за №02 від 23.02.2022р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» застосовано штраф в сумі 46834,75грн., в результаті відсутності складення та реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1619042,00грн.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за №02 від 23.02.2022р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2104,00грн.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за №02 від 23.02.2022р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2047763,75грн., з яких 1638211,00грн. основного платежу та 409552,75грн. штрафних санкцій, в частині грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2021172,50грн., з яких 1616938,00грн. основного платежу та 404234,50грн. штрафних санкцій.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «ПМКК» та ТОВ «Логістик Юніон» підтверджені позивачем належним чином оформленими первинними документами, що в своїй сукупності посвідчують факт проведення господарських операцій, зміну майнового стану кожного учасника, рух активі та виконання зобов`язань. Залучення ТОВ «Логістик Юніон» у ланцюзі постачання готової продукції на адресу ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» безпосередньо обумовлено вимогами останнього, що висуваються до власних постачальників, в тому числі під торгівельною маркою «Своя Лінія», що закріплено в укладених договорах поставки.

Суд першої інстанції визначив, що операції позивача з контрагентом є обґрунтовано необхідними, направлені на досягнення економічного ефекту операцій, а висновки контролюючого органу про допущення ТОВ «ПМКК» правопорушень у податковій сфері складені виключно на припущеннях.

З наведеного у сукупності суд першої інстанції виснував, що податкові повідомлення-рішення в оспорюваній частині винесено неправомірно, в результаті неналежного дослідження специфіки господарських операцій та первинної документації, а тому підлягають скасуванню в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначалось, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, і обставинам справи та помилково не враховано, що правові наслідки у виді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту настають лише у разі фактичного вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язує з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. При цьому, розумна економічна причина (ділова мета) господарської операції обумовлена наміром платника податків одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумною економічною причиною (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку платника податків.

Апелянт просив враховувати, що у спірному випадку акти виконаних робіт на надання логістичних послуг не містять інформації, які саме роботи виконувались: чи це був весь перелік робіт, передбачений договором, чи будь-які окремі види робіт; до перевірки не надано документи, які засвідчують перебування відповідальної особи на розподільчому центрі з правом підписувати акти приймання-передачі товару; за наданими документами не прослідковується фактичний проміжок часу, протягом якого здійснювались послуги логістики. При цьому, для здійснення господарської діяльності позивач має в користуванні складські приміщення, а саме має достатню площу для зберігання, сортування та пакування готової продукції; штатний розпис підприємства передбачає відділ логістики (4 одиниці), відділ збуту (2 одиниці) та бригада вантажників (5 одиниць), тобто підприємство має власні сили для сортування та пакування продукції відповідно до замовлень. Отже, позивачем не доведено як використання послуг складської логістики в господарській діяльності платника податків так і вплив послуг на розвиток фінансово-господарської діяльності підприємства, спрямування цієї діяльності на отримання прибутку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський молочноконсервний комбінат» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Апеляційний суд погодився з обґрунтованістю виявлених контролюючим органом порушень позивачем вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, абз. в) п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, з огляду на ту обставину, що в актах виконаних робіт на надання логістичних послуг не зазначено, які саме роботи виконувались: чи був весь перелік робіт, зазначений у договорі, чи будь-які окремі види робіт, що унеможливлює достовірно оцінити вартість логістичних послуг, зазначену в актах; до перевірки та до суду не надано документи, які засвідчують перебування відповідальної особи на розподільчому центрі та право підписувати акти приймання-передачі товару, оскільки обліковою політикою підприємства передбачено, що право проведення господарських операцій і підпису первинних облікових документів мають особи, список яких встановлюється внутрішніми організаційно-розпорядчими документами; не визначено проміжок часу, відповідно до якого здійснюються дані послуги логістики, оскільки акти приймання-передачі товару на логістику та видаткова накладна на реалізацію товару виписано в один день. З наведеного у сукупності апеляційний суд визначив, що позивач не підтвердив достовірність виконання логістичних послуг, їх обсяг та вид, використання логістичних послуг в господарській діяльності, правомірність відображення послуг в бухгалтерському обліку та ділову мету господарських операцій.

Частиною 3 статті 34 КАС України передбачено, що суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

З огляду на не згоду з висновками, викладеними в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року по справі №400/4172/22, зазначаю наступне.

При цьому, вважаю за необхідне враховувати, що за змістом статей 44, 134, 135, 198 Податкового кодексу України, статті 9 Закону №996-XIV витрати та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути підтверджений фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника. Проведення будь-якої господарської операції підприємства має бути зафіксоване у порядку, встановленому правилами податкового та бухгалтерського законодавства, підтверджуватись первинними і розрахунковими документами, на підставі яких відбувається ведення бухгалтерського обліку платника. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту наступають лише у разі фактичного вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язує з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Виходячи з обставин справи, у перевіряємому періоді між позивачем та ТОВ «Логістик Юніон» укладено договори про надання логістичних послуг (складська логістика) від 01.07.2018 №ЛЮД-Д713, від 01.01.2019 №ЛЮД-Д 713, від 01.01.2020 №ЛЮ-Д713, відповідно до яких ТОВ «Логістик Юніон» зобов`язувалось надати палети під товар, вивантаження палет, а також комплекс логістичних послуг (контроль за ваго-габаритними характеристиками, переміщення товару в зону комплектації замовлень, комплектацію замовлень, ваговий контроль зібраних замовлень, проклейка вантажного ярлика, розміщення товару на палеті, палентування зібраних замовлень, переміщення товару в зону зібраних замовлень).

Фактичне виконання умов договорів та надання послуг позивач під час перевірки підтверджував складеними та підписаними між Сторонами актами надання послуг з вивантаження палет на рампу та окремо за надання логiстичних послуг. Також, між сторонами проведено розрахунки за виконані роботи/послуги, всі зобов`язання та стан розрахунків за цими операціями належним чином відображено позивачем у своєму податковому та бухгалтерському обліку, що, в тому числі, не заперечується відповідачем.

При цьому, акти наданих послуг мiстять вiдомості дату та місце їх складання, пpo кiлькiсть наданих палет та вагу розвантаженого/перемiщеного товару, вартість фактично наданих послуг вiдповiдачем, яка при цьому узгоджена між сторонами договору, підписи уповноважених осіб.

На моє переконання, достатня деталізація змісту первинного документа, наявність у документі необхідних реквізитів підтверджує вiдповiдність первинного документа загальним вимогам, що висуваються до такого виду документiв вiдповiдно до статті 9 Закону №996-XIV.

Укладення договорів з ТОВ «Логістик Юніон» позивач обґрунтовував наявністю господарських зобов`язань перед ТОВ «АТБ-Маркет» за договорами поставки №СР-86242 від 01.07.2018, №СР-86242 від 01.07.2019, за якими позивач зобов`язувався в порядку і строки, встановлені договором, передати товар (власно вироблену продукцію) у власність покупцю, у певній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а ТОВ «АТБ-Маркет» прийняти товар і оплати його на умовах, визначених у цьому договорі.

Отже, спірні операції являють собою загальний процес здійснення (ведення) господарської діяльності та процес реалізації виготовленої позивачем продукції. Супутні витрати є свідченням природнього явища, в результаті якого відбувається зменшення економічних вигод у виді вибуття активів або зменшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу. Одночасно, контролюючим органом не спростовано ту обставину, що результатом операцій є одержання позивачем прибутку та необґрунтованих збитків за наслідками операцій не зафіксовано.

Таким чином, задекларовані взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Логістик Юніон» є документально підтвердженими належним чином оформленими та достатніми первинними документами, що у своїй сукупності посвідчують факт проведення господарських операцій, зміну майнового учасників господарських операцій, рух активів та виконання зобов`язань. Залучення ТОВ «Логістик Юніон» до операцій з постачання готової продукції на адресу ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» безпосередньо обумовлено вимогами до постачальників, узгоджених у договорах поставки, а отже складська логістика у спірних операціях є необхідною для досягнення мети господарської діяльності та невід`ємною частиною виробничого процесу.

Разом з цим, не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій, адже умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Звертаю увагу на тому, що висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях, за відсутності документального підтвердження фактів правопорушень у податковій сфері як позивачем так і його контрагентом, а тому не доводять обґрунтованість визначення грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Текст окремої думки складено з урахуванням терміну перебування судді у відпустці та на лікарняному.

Суддя О.В. Єщенко