Справа № 826/2393/15
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 липня 2025 р. Справа № 826/2393/15

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот російські авіалінії» в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови від 13.01.2015 року №2168,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот російські авіалінії» в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови від 13.01.2015 року №2168.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2015 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2015 року зупинено провадження у справі №826/2393/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що перебуває в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва №826/1552/15 за позовом відкритого акціонерного товариства Аерофлот російські авіалінії до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій щодо складання протоколів про порушення у галузі цивільної авіації та скасування протоколів про порушення у галузі цивільної авіації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2018 поновлено провадження у справі № 826/2393/15 та вирішено подальший розгляд справи здійснювати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 року № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-ІХ "Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон № 3863), який набрав чинності 26.09.2024), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825 (в редакції Закону №3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 826/2393/15 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Мультян М.Б.

Ухвалою суду від 10.03.2025 справу прийнято до свого провадження, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи, розгляд справи розпочато спочатку. Поряд із цим, даною ухвалою запропоновано учасникам справи подати інформацію щодо актуальності спірних правовідносин на момент прийняття справи до провадження Вінницьким окружним адміністративним судом; інформацію щодо актуальних та дійсних засобів зв`язку із сторонами, а саме: адреси електронної пошти, номерів телефону та місця проживання (перебування, знаходження) з відповідними доказами на підтвердження цих відомостей; письмові пояснення та/або заяви у разі зміни фактичних обставин по цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір; відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Ухвалою суду від 17.06.2025 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

З позовної заяви вбачається, що позивач у справі ПАТ «Аерофлот російські авіалінії» знаходиться за адресою: російська федерація, м. Москва, вул. Арбат, 10.

Згідно частини 7 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які проживають за межами України, повістки вручаються в порядку, встановленому міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтями 85, 86 цього Кодексу.

Відповідно до статті 85 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення про надання правової допомоги надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно листа Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану", з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

АТ Укрпошта з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.

Міністерство юстиції України листом № 91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам Російської Федерації в порядку ст. 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади РФ за посередництва третіх держав також не здійснюється.

За наведених обставин, судом, у відповідності до частини 1 статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України, на офіційному сайті Судової влади України, веб-сторінці Вінницького окружного адміністративного суду, опубліковано оголошення про розгляд даної справи, та про дати призначення судових засідань.

Крім того, всі процесуальні документи суду у справі №826/2393/15 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу "Судова влада України" в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними, а доступ безоплатний та цілодобовий згідно Закону України "Про доступ до судових рішень".

Також судом про розгляд справи повідомлялася адвокат Рибачок В.А., яка відповідно до довіреності представляла інтереси позивача ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії», про розгляд справи №826/2393/15, проте остання листом від 23.04.2025 повідомила суд, що на сьогодні вона не є представником ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії» у цій справі, оскільки закінчився строк довіреності.

Враховуючи зазначене суд вчинив всі дії, необхідні для повідомлення позивача про розгляд справи Вінницьким окружним адміністративним судом.

Разом із тим, у судові засідання, призначені 14.07.2025 та 28.07.2025 позивач не з`явився, заяви чи клопотання про причини неявки чи відкладення судового засідання від позивача не надходили.

Суд зазначає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача, в свою чергу, 22.07.2025 подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, у задоволенні позову просить відмовити.

З`ясувавши доводи сторін, викладені у заявах по суті, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Державним інспектором Державіаслужби Білецьким Е.Г. проведено перевірку інформації, у присутності уповноваженого представника позивача Рибачок В.А. та Стеценко А.М. (запрошеного листом від 06.01.2015 №1.26-78), проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентру тлг №042004.

Перевіркою встановлено, що 04.07.2014 о 06:51 год повітряне судно ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії», яке виконувало рейс AFL1820, здійснило політ з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено статтю 30 Повітряного кодексу України, пункти 94 та 118 Постанови №401, що зафіксовано шляхом складення протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.01.2015 №2168.

За результатами розгляду матеріалів справи про порушення позивачем правил та порядку використання повітряного простору України, на підставі протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.01.2015 №2168, у зв`язку із порушенням ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1820 о 06:51 год 44.07.2014 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, постановою про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 13.01.2015 №2168, прийнятою Головою Державіаслужби, до позивача застосовано штраф у сумі 136000,00 грн.

Також судом встановлено, що дії Державіаслужби щодо складення протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.01.2015 №2168, на підставі якого прийнято постанову від 13.01.2015 №2168, були оскаржені у судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2015 року по справі №826/1552/15 відмовлено у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства Аерофлот російські авіалінії до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій щодо складання протоколів про порушення у галузі цивільної авіації та скасування протоколів про порушення у галузі цивільної авіації.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 13.01.2015 №2168 позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам суд зазначає наступне.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряного кодексу України (з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Відповідно до частини другої статті 4 Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 16 Повітряного кодексу України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Статтею 128 ПК України встановлено, що справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова. Від імені уповноваженого органу з питань цивільної авіації розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації. Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Штраф може бути накладено на юридичну особу суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. У разі вчинення юридичними особами суб`єктами авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Відповідно до частини першої статті 129 Повітряного кодексу України підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол.

Частина друга статті 129 Повітряного кодексу України встановлює, що протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Згідно з частиною третьою статті 129 Повітряного кодексу України справа про правопорушення в галузі цивільної авіації розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання уповноваженим органом з питань цивільної авіації протоколу про правопорушення в галузі цивільної авіації.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті на час виникнення спірних правовідносин було встановлено в Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за №73/20386).

Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів авіаційної діяльності (далі Суб`єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (пункт 1.2 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням. Протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації (пункти 2.2, 2.3, 2.5 розділу ІІ Порядку №637).

З наведених правових норм слідує, що протокол про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати зокрема, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, на підставі посвідчення державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України або наказу Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням, відповідно.

За визначеннями пункту 1.3 Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 09.02.2010 №68 державний інспектор - працівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації, якому надані повноваження з перевірки діяльності суб`єкта та стану об`єкта авіаційної діяльності і який має посвідчення встановленого зразка; спеціальне завдання на проведення перевірки - наказ Державіаслужби України на проведення перевірки.

На підставі наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.01.2015 №2168 складений державним інспектором з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією управління виконання польотів департаменту експлуатації Державіаслужби України Білецьким Е.Г. на підставі відповідного посвідчення №000436 та наказу Державіаслужби України від 30.12.2014 №806 «Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору».

Доводів щодо невідповідності посвідчення державного інспектора або наказу Державіаслужби України про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору позивачем не наведено, а матеріали справи не містять доказів, які б вказували на складення таких документів з порушенням встановленого порядку.

Протокол складений державним інспектором на підставі відповідного посвідчення та уповноваженим відповідним наказом на проведення на проведення перевірки діяльності суб`єкта та стану об`єкта авіаційної діяльності

Крім того, правомірність дій щодо складення протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.01.2015 №2168 підтверджено судовим рішенням у справі №826/1552/15, а тому в силу положень статті 78 КАС України не потребує доведення у цій справі.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що державний інспектор Білецький Е.Г. не мав права проводити перевірку у сфері авіаційної безпеки, оскільки має кваліфікацію державного інспектора з льотної експлуатації.

Так, відповідно пункту 2.1 Положення №68 за напрямом діяльності встановлюються такі посади державних інспекторів: державний інспектор з авіаційного нагляду за безпекою авіації (далі - державний інспектор з безпеки авіації); державний інспектор з авіаційного нагляду за льотною придатністю повітряних суден (далі - державний інспектор з льотної придатності); державний інспектор з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією (далі - державний інспектор з льотної експлуатації).

Пункт 2.4 Положення вказує, що посади державних інспекторів з льотної експлуатації можуть бути за такими напрямами: повітряні перевезення; авіаційні роботи; авіація загального призначення.

Державний інспектор з льотної експлуатації проводить інспектування у сфері льотної експлуатації, а за умови проходження відповідної підготовки - за напрямами державного інспектора з безпеки авіації, крім авіаційної безпеки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Повітряний кодекс України та Порядок не обмежують повноваження державного інспектора на проведення перевірок та складання протоколів відповідною кваліфікацією посад державних інспекторів.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ Порядку №637 справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядає Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3). Штраф за невиконання (неналежне виконання) Суб`єктом вимог законодавства, що регулює діяльність у галузі цивільної авіації, накладається у розмірах, визначених в статті 127 Повітряного кодексу України.

Зокрема, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 частини першої статті 127 Повітряного кодексу України за правопорушення в галузі цивільної авіації, у разі порушення правил та порядку використання повітряного простору України до юридичних осіб - суб`єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від п`яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 121 розділу VIII Положення №401 інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державіаслужби, Украероцентру, командного центру Повітряних Сил Збройних Сил, штабу Антитерористичного центру при СБУ та відповідних органів ОПР.

Як вбачається з матеріалів справи, Украероцентр, виявивши факти польотів повітряних суден, які виконували рейси під трилітерним індексом AFL без заявки, без дозволу, без зв`язку з органом обслуговування повітряного руху, в забороненій зоні, направив до Центральної диспетчерської служби Державіаслужби первинні повідомлення про порушення порядку використання повітряного простору України мережею авіаційного фіксованого електрозв`язку (AFTN), зокрема телеграму Украероцентру №042004.

За її результатами встановлено факт порушення, про що складено протокол №2168 від 12.01.2015, а далі прийнято спірну постанову №2168 від 13.01.2015.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що Державіаслужбою постанову про накладення штрафу прийнято з дотриманням порядку, встановленого Повітряним кодексом України щодо притягнення суб`єкта авіаційної діяльності до відповідальності.

З приводу доводів позивача про відсутність факту порушення правил та порядку використання повітряного простору України, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 23 Повітряного кодексу України організація використання повітряного простору України передбачає комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов`язаної з використанням повітряного простору України.

Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України (частина третя статті 23 Повітряного кодексу України).

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 29 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1 - 5 частини другої статті 24 цього Кодексу. У разі виконання польотів цивільних повітряних суден та літальних апаратів поза межами контрольованого повітряного простору України заявка на використання повітряного простору України не подається, за винятком випадків, зазначених у Положенні про використання повітряного простору України.

Як установлено статтею 30 Повітряного кодексу України, використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Згідно з частиною першою статті 33 Повітряного кодексу України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України. Порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (частини шоста, сьома статті 46 Повітряного кодексу України).

Порядок подання заявок, видачі дозволів та визначення умов використання повітряного простору регулює розділ IV Положення №401 (чинний до 01.06.2018), а питання заборон та обмежень використання повітряного простору - розділ VII.

Пунктом 93 розділу VII Положення №401 установлено, що в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору.

Заборона використання повітряного простору встановлюється на постійній або тимчасовій основі. Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації (пункти 100, 101 розділу VII Положення №401).

За нормами статті 11 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та відповідно до частини першої статті 8 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про повітряне сполучення і співробітництво в галузі повітряного транспорту до повітряних суден ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» під час їх перебування на території України застосовуються закони та правила України, які регулюють приліт і виліт з її території повітряних суден, що здійснюють міжнародні польоти, або експлуатацію чи навігацію цих повітряних суден.

Відповідно до підпункту «n» підпункту 5.1.1.1 пункту 5.1 глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. Служби аеронавігаційної інформації (далі - Додаток 15) та Doc. 8126 ІКАО Посібник зі служб аеронавігаційної інформації (далі - Doc. 8126), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об`єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).

Вимоги до змісту, правил видачі та опублікування NOTAM уніфіковані для всіх країн, що приєднались до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, та містяться у Додатку 15 тa Doc.8126.

Тож виконуючи рейси над територією України, пілоти зобов`язані керуватися опублікованою аеронавігаційною інформацією, в тому числі NOTAM.

Суд зазначає, що за обставинами в справі встановлено, що починаючи з 28.03.2014 по сьогодні над півостровом Крим встановлена заборонена зона про що свідчить викладена в наказі від 15.12.2014 № 780 інформація та вказане в силу положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року зумовлює відсутність підстав у позивача для виконання рейсів в забороненій зоні, що відповідно, спростовує твердження позивача про відсутність правових підстав для встановлення заборонених зон для польотів шляхом видачі та опублікування повідомлень NOTAM.

Суд звертає увагу, що політ позивача без дозволу на закритій території України є таким, що створював загрозу безпеці авіації, що зумовлювало необхідність реагування державних інспекторів з авіаційного нагляду.

Тому оскільки рейс AFL1820 мав місце в забороненій для польотів зоні над півостровом Крим та під час його дії позивачем допущено порушення норм Положення №401, а відтак і положень Повітряного кодексу України, то за порушення правил та порядку використання повітряного простору України у відповідача були підстави для застосування фінансових санкцій відповідно до абзацу четвертого пункту 1 частини першої статті 127 цього Кодексу.

Стосовно посилань позивача про допущені відповідачем процедурні порушення під час прийняття оскаржуваної постанови, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі №826/10898/14 у правовідносинах між тими самими сторонами дійшов висновку, що процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення.

Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

При цьому, судовою колегією враховано, що навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття акту суб`єктом владних повноважень зазначене не може бути підставою для скасування останнього у випадку встановлення останнім правопорушення, факт вчинення якого підтверджено у ході розгляду справи.

Так, під час розгляду даної справи суд встановив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність його дій. Позиція позивача зводяться лише до порушення, на його думку, процедури прийняття оскарженої постанови. Однак, позивачем ніяк не обґрунтовано як саме такі порушення вплинули на обставни справи та на можливість захистити свої права.

В підсумку суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови. Як наслідок, спірна постанова відповідача є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Суд також зазначає, що інші наведені позивачем у позовній заяві аргументи, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Решта аргументів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 9 грудня 1994 року №18390/91) вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

В рішенні «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" (адреса: 119002, російська федерація, м. москва, вул. Арбат, 10, код 661) в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот російські авіалінії» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 112-А)

Відповідач: Державна авіаційна служба України (адреса: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, )

Суддя Мультян Марина Бондівна