Справа № 380/25474/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 рокусправа № 380/25474/24
зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Петровської А.М.,

представника позивача Поронюка І.Б.,

представника відповідача Палій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" , місцезнаходження: 82431, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Нежухів, вул. Леоні, 1 до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.08.2024 №716/33-00-07-02/31358171 та від 16.08.2024 №747/.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з п. 189.10 ст. 189 ПК України у разі якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання 3 ПДВ. Відповідно до п. 23 підрозд. 2 розд. ХХ ПК України тимчасово, до 01 січня 2027 року від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 01 січня 2027 року, звільняються від обкладення ПДВ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року. Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у п. 23 підрозд. 2 розд. ХХ ПК України, звільняються від оподаткування ПДВ. Позивач зазначає, що якщо у платника ПДВ, внаслідок розібрання (демонтажу) ліквідованого необоротного активу, утворюється брухт чорних і кольорових металів, який надалі постачається на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого п. 23 підрозд. 2 розд. ХХ ПКУ, то у такого платника ПДВ виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ згідно з п. 199.1 ст. 199 ПКУ за придбаними з ПДВ товарами/послугами (наприклад послугами із оренди приміщення, зв`язку, комунальними послугами, канцелярським приладдям тощо), що використовуються як в оподатковуваних ПДВ операціях, так і неоподатковуваних ПДВ операціях (операціях з постачання брухту чорних і кольорових металів). Позивач звертає увагу на те, що ПК України не містить жодних вимог щодо застосування пункту 199.1 ПК до всіх придбань з ПДВ. Норми пунктів 198.5 та 199.1 ПК застосовуються лише тоді і тільки до тих операцій, які підпадають під їх дію.

У разі надання послуг нерезиденту, які не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно з пунктом 186.3 ПК, використаний у цих операціях податковий кредит повністю компенсується шляхом нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за пунктом 198.5 ПК.

Розподіл ПДВ за пунктом 199.1 ПК в такому випадку не здійснюється.

09.01.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що пункт 199.2 ст. 199 ПК України передбачає, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року. Згідно з п. 199.3 ст. 199 згаданого Кодексу платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції. Враховуючи викладене, якщо у платника ПДВ, внаслідок розібрання (демонтажу) ліквідованого необоротного активу, утворюється брухт чорних і кольорових металів, який надалі постачається на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України, то у такого платника ПДВ виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ згідно з п.199.1 ст.199 згаданого кодексу за придбаними з ПДВ товарами/послугами, що використовуються як в оподатковуваних ПДВ операціях, так і неоподатковуваних ПДВ операціях (операціях з постачання брухту чорних і кольорових металів).

Відповідно до пунктів 201.14 і 201.15 статті 201 розділу V ПК України платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Кодексу. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 розділу II Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки у позивача під час здійснення господарської діяльності утворюються відходи та/або брухт чорних і кольорових металів, макулатури які надалі постачаються на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, то у нього виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання зведеної податкової накладної за правилами, встановленими:

- пунктом 198.5 статті 198 розділу V Кодексу - у випадку, якщо Товариством придбавалися з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із транспортування (перевезення), завантаження, розвантаження та/або порізки відходів і брухту чорних і кольорових металів) призначені виключно для використання у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів);

- пунктом 199.1 статті 199 розділу V Кодексу - у випадку, якщо придбані Товариством з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із оренди приміщення, зв`язку, комунальні послуги тощо) частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях (постачання готової продукції), а частково у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів).

15.01.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що податкові зобов`язання з ПДВ, які платники повинні нараховувати згідно з пунктами 198.5 та 199.1 ПК України, нараховують щоб компенсувати вхідний ПДВ, який повністю чи частково використали в не оподатковуваних ПДВ операціях. Отже, з огляду на вимоги пунктів 198.5 та 199.1 ПК України, їх норми слід застосовувати таким чином: податкові зобов`язання за пунктом 198.5 ПК України нараховуються на всю суму вхідного ПДВ - якщо придбання з ПДВ (тут і далі маємо на увазі придбані товари, послуги, необоротні активи, за якими виникло право на податковий кредит) використовуються виключно в неоподатковуваних операціях; податкові зобов`язання за пунктом 199.1 ПК України нараховуються на частку використання придбань з ПДВ у неоподатковуваних операціях - якщо придбання з ПДВ використовується у подвійних операціях (одночасно в оподатковуваних і неоподатковуваних операціях) або не має змоги точно пов`язати їх з оподатковуваною чи не оподатковуваною ПДВ діяльністю (послуги зв`язку, комунальні послуги, придбання канцтоварів тощо); жодні донарахування не здійснюються, якщо придбання з ПДВ використовуєте тільки в оподатковуваних ПДВ операціях, бо на них норми пунктів 198.5 та 199.1 ПК не поширюються.

Для цілей ПДВ оподатковуваними вважаються операції, які оподатковують за ставками 20%, 14%, 7% та 0% (ст. 194, 195 ПК України). У разі надання послуг нерезиденту, які не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно з пунктом 186.3 ПК України, використаний у цих операціях податковий кредит повністю компенсується шляхом нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за пунктом 198.5 ПК. Розподіл ПДВ за пунктом 199.1 ПК в такому випадку не здійснюється. Якщо придбання з ПДВ використано в експорті своєї продукції, необхідність нарахування компенсуючих ПДВ - зобов`язань взагалі не виникає, бо експорт товарів - це оподатковувана операція за нульовою ставкою. А як вже зазначалось, на оподатковувані операції вимоги пунктів 198.5 та 199.1 ПК не поширюються. Слід звернути увагу, що ПК України не містить жодних вимог щодо застосування пункту 199.1 ПК до всіх придбань з ПДВ. Норми пунктів 198.5 та 199.1 ПК застосовуються лише тоді і тільки до тих операцій, які підпадають під їх дію. Отже, до розрахунку частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях включаються лише операції по податкових накладних, які підпадають під зазначені вище критерії.

10.02.2025 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що згідно з п.189.10 ст.189 ПК України, якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання з ПДВ. Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово до 01 січня 2027 року від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Порядок пропорційного віднесення сум податку до податкового кредиту у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях, а частково в неоподатковуваних ПДВ операціях встановлено ст.199 ПК України. Відповідно до п.199.1 ст.199 розділу V ПК України визначено, що у разі, якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 розділу V ПК України та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в ЄРПН на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях. Пунктом 199.2 ст. 199 ПК України передбачено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Згідно з додатком 6 до декларації з ПДВ підприємство визначило коефіцієнт 3.08 (колонка 3.1 додатку), як для платника який здійснює перерахунок відповідно п. 199.4 ст. 199 Кодексу. Таким чином використовуючи загальну суму ПДВ визначену в додатку 2 до акту перевірки із застосуванням такого коефіцієнта маємо суму донарахувань вказану в акті перевірки. Враховуючи викладене, якщо у платника ПДВ, внаслідок розібрання (демонтажу) ліквідованого необоротного активу, утворюється брухт чорних і кольорових металів, який надалі постачається на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого п. 23 підрозд. 2 розд. XX Кодексу, то у такого платника ПДВ виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ згідно з п.199.1 ст.199 Кодексу за придбаними з ПДВ товарами/послугами, що використовуються як в оподатковуваних ПДВ операціях, так і неоподатковуваних ПДВ операціях (операціях з постачання брухту чорних і кольорових металів).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 24.12.2024 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 03.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

На підставі направлень від 25.06.2024 №161/33-00-07-01, №158/33-00-04-02-02, виданих Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків Кушпіт Вірі, головному державному інспектору відділу позапланових перевірок управління податкового аудиту Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, та Дребот Тетяні, головному державному інспектору відділу податкового адміністрування державних підприємств та інших підприємств невиробничої сфери управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та наказу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19.06.2024 №130, виданого на підставі п.п. 191,1.6 п. 19.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, п.п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-І, проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведення перевірки складено Aкт перевірки від 18.07.2024 №483/33-00-07-02/31358171 (надалі за текстом - Акт перевірки).

В ході проведення перевірки відповідач встановив, що позивач допустив такі порушення:

- п.199.1, п.199.3 ст. 199, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання, що призвело до завищення показника у рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно, у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)» податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 у сумі 61204 гривень;

- п.44.1, п.44.6. ст.44, п. 198.1 ст 198, п. 198.2, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198, абзацу в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, чим завищено суму податкового кредиту ( рядок 17. (колонка Б)) на 2573275,37грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 2573275,37 грн.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 08.08.2024 №716/33-00-07-02/31358171 та від 16.08.2024 №747/.

Вважаючи згадані рішення протиправними, позивач звернувся до суду відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України.

За змістом п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 189.10 ст. 189 ПК України у разі якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання.

Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово до 01 січня 2027 року від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД.

Переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року №15.

Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України, звільняються від оподаткування ПДВ.

При цьому, металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів (стаття 1 Закону України від 05 травня 1999 року №619-XIV Про металобрухт).

Відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення (стаття 1 Закону України від 05 березня 1998 року №187/98-ВР Про відходи).

Порядок пропорційного віднесення сум податку до податкового кредиту у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях, а частково в неоподатковуваних ПДВ операціях встановлено ст.199 ПК України.

Згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Пунктом 199.2 ст. 199 ПК України передбачено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Згідно з п. 199.3 ст. 199 ПК України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.

Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.

Відповідно до п. 199.4 ст. 199 ПК України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.

Згідно з п. 199.5 ст. 199 ПК України частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку.

Враховуючи викладене, якщо у платника ПДВ, внаслідок розібрання (демонтажу) ліквідованого необоротного активу, утворюється брухт чорних і кольорових металів, який надалі постачається на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України, то у такого платника ПДВ виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ згідно з п. 199.1 ст.199 ПКУ за придбаними з ПДВ товарами/послугами (наприклад послугами із оренди приміщення, зв`язку, комунальними послугами, канцелярським приладдям тощо), що використовуються як в оподатковуваних ПДВ операціях, так і неоподатковуваних ПДВ операціях (операціях з постачання брухту чорних і кольорових металів).

Слід зазначити, що кожен рік платники ПДВ, які одночасно здійснюють оподатковувані й неоподатковувані операції, зобов`язані проводити річний перерахунок ПДВ.

Річний перерахунок здійснюють ті платники ПДВ, у яких протягом поточного року були операції, указані в п.199.1 ПК України. Відповідно до цієї норми, в разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовують в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної за нормами п.189.1 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Відповідно до пунктів 201.14 і 201.15 статті 201 розділу V ПК України платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Кодексу.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 розділу II ПК України.

З таких підстав суд висновує, що якщо у позивача під час процесу виробництва готової продукції (у тому числі алюмінієвого профілю) утворюються відходи та/або брухт чорних і кольорових металів, які надалі постачаються на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України, то у позивача виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання зведеної податкової накладної за правилами, встановленими:

- пунктом 198.5 статті 198 розділу V ПК України - у випадку, якщо Товариством придбавалися з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із транспортування (перевезення), завантаження, розвантаження та/або порізки відходів і брухту чорних і кольорових металів) призначені виключно для використання у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів);

- пунктом 199.1 статті 199 розділу V ПК України - у випадку, якщо придбані Товариством з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із оренди приміщення, зв`язку, комунальні послуги тощо) частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях (постачання готової продукції), а частково у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів);

- відповідно до п.199.3 ст.199 ПК України - у випадку, якщо такі неоподатковувані операції почали частково використовуватися в оподатковуваних ПДВ операціях (постачання готової продукції), а частково у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів).

Податкові зобов`язання з ПДВ, які платники повинні нараховувати згідно з пунктами 198.5 та 199.1 ПК України, нараховують щоб компенсувати вхідний ПДВ, який повністю чи частково використали в не оподатковуваних ПДВ операціях.

З огляду на вимоги пунктів 198.5 ст. 198 та 199.1 ст. 199 ПК України, їх норми слід застосовувати таким чином: податкові зобов`язання за пунктом 198.5 ПК України нараховуються на всю суму вхідного ПДВ - якщо придбання товарів/послуг з ПДВ використовуються виключно в неоподатковуваних операціях; податкові зобов`язання за пунктом 199.1 ПК України нараховуються на частку використання придбань з ПДВ у неоподатковуваних операціях - якщо придбання з ПДВ використовується у подвійних операціях (одночасно в оподатковуваних і неоподатковуваних операціях) або не має змоги точно пов`язати їх з оподатковуваною чи не оподатковуваною ПДВ діяльністю (послуги зв`язку, комунальні послуги, придбання канцтоварів тощо); жодних донарахування не здійснюються, якщо придбання з ПДВ використовується тільки в оподатковуваних ПДВ операціях, бо на них норми пунктів 198.5 та 199.1 ПК не поширюються.

Для цілей ПДВ оподатковуваними вважаються операції, які оподатковують за ставками 20%, 14%, 7% та 0% (ст. 194, 195 ПК України).

Слід звернути увагу, що ПК України не містить жодних вимог щодо застосування пункту 199.1 ПК до всіх придбань з ПДВ. Норми пунктів 198.5 та 199.1 ПК застосовуються лише до тих операцій, які підпадають під їхню дію.

У разі надання послуг нерезиденту, які не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно з пунктом 186.3 ПК України, використаний у цих операціях податковий кредит повністю компенсується шляхом нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за пунктом 198.5 ПК України.

Розподіл ПДВ за пунктом 199.1 ПК України в такому випадку не здійснюється.

Якщо придбання з ПДВ використано в експорті своєї продукції, необхідність нарахування компенсуючих ПДВ - зобов`язань взагалі не виникає, бо експорт товарів - це оподатковувана операція за нульовою ставкою. А як вже було зазначено, на оподатковувані операції вимоги пунктів 198.5 та 199.1 ПК не поширюються.

Так, відповідач дійшов висновку, що оскільки у ТзОВ Леоні Ваерінг Системе УА ГмбХ під час здійснення господарської діяльності утворюються відходи та/або брухт чорних і кольорових металів, макулатури, які надалі постачаються на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, то у Товариства виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання зведеної податкової накладної за правилами, встановленими: пунктом 198.5 статті 198 розділу V Кодексу, пунктом 199.1 статті 199 розділу V Кодексу.

Суд встановив, що основною діяльністю ТзОВ Леоні Ваерінг Системе УА ГмбХ є виробництво електричного й електронного устаткування для автотранспортних засобів (кабельних мереж).

Також позивач здійснює неоподатковувані операції, зокрема такі як продаж брухту чорних та кольорових металів. В результаті виготовлення кабельних мереж утворюються відходи сировини та матеріалів, які окремо переробляються для продажу як вторинна сировина.

Відповідно до ст. 23 р. XX Перехідних положень ПК України такий вид товару звільнений від оподаткування ПДВ до 01.01.2027. На такий товар реєструються податкові накладні, застосовуючи відповідний код пільги. Зазначені суми відображаються у Дод.5 (таблиця 2) та р. 5.1 Декларації з ПДВ.

Товари та послуги, необоротні активи, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в неоподатковуваних, реєструються податкові накладні відповідно до п. 199.1 ПКУ, застосовуючи частку використання 3,08%.

Типовий перелік послуг, за придбанням яких здійснюється розподіл ПДВ затверджено наказом по підприємству №Ф-64 від 30.12.2022. Витрати, які стосуються процесу переробки відходів включаються до розрахунку частки використання, оскільки така діяльність не є основною діяльністю підприємства і відноситься до неоподатковуваних операцій.

Згідно з наказом від 30.12.2022 №Ф-64 під послуги, призначені для одночасного використання в оподатковуваній діяльності, а частково в неоподатковуваній діяльності, потрапляють: електрична енергія, електронні та телекомунікаційні послуги, охоронна пожежна система тривожна сигналізація, охоронні послуги, послуга з розподілу природного газу, послуги з водовідведення, послуги з вивезення твердих та побутових відходів, послуги з видалення та обробки стічних вод, питна вода, послуги з компенсації перетікання реактивної енергії, послуги з постачання природного газу, послуги проводового електрозв`язку, послуги фіксованого зв`язку, реактивна електроенергія та телекомунікаційні послуги.

Витрати, які стосуються процесу переробки відходів включаються до розрахунку частки використання через те, що ця діяльність не є основною діяльністю підприємства і відноситься до неоподатковуваних операцій.

При цьому, всі матеріали, компоненти та послуги, витрати на обладнання та інфраструктуру, такі як приміщення, машини та обладнання, що безпосередньо використовуються у процесі виготовлення кабельних мереж не включаються ТОВ Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ до розрахунків частки використання, оскільки вони є необхідними безпосередньо для здійснення оподатковуваних операцій і без них не можна здійснювати виробничі процеси.

Відповідно до п. 199.1 ПКУ при придбанні товарів, послуг та необоротних активів, які одночасно використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в неоподатковуваних операціях підприємство здійснює розподіл ПДВ з урахуванням коефіцієнта розподілу попереднього року.

Отже, обґрунтування включення або невключення витрат і активів до розрахунків частки використання в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях базується на прямому зв`язку з основною діяльністю підприємства, що є виробництвом кабельних мереж. Товари, послуги та активи, що безпосередньо підтримують цю основну діяльність не включаються до розрахунку розподілу ПДВ, тоді як ті, що не мають такого прямого зв`язку, включені до відповідного розрахунку ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».

Суд встановив, що відповідач вважає, що до розрахунку частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях не включені операції по податкових накладних, які наведені у Додатку № 2 до Акта перевірки.

Суму донарахувань, вказану в акті перевірки відповідач визначив, використовуючи загальну суму ПДВ за оподатковуваними операціями ТОВ Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ, визначену в Додатку 2 до Акта перевірки із застосуванням визначеного підприємством коефіцієнта 3,08%.

Разом з тим, як вбачається з Додатку № 2 до Акта перевірки, усі зазначені у ньому податкові накладні стосуються виключно основної діяльності підприємства, а саме: виробництва кабельних мереж, довезення працівників, які займаються виготовленням кабельних мереж, перевезення сировини та готової продукції, що не спростовано відповідачем ані під час перевірки, ані під час судового розгляду.

При цьому підтвердити пов`язаність усіх, перелічених у Додатку № 2 до Акту перевірки операцій з не оподатковуваною ПДВ діяльністю ТОВ Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ з продажу брухту чорних та кольорових металів представник відповідача у ході розгляду справи належними та допустимими доказами, відповідач не зміг.

З таких підстав суд висновує, що висновки відповідача про те, що усі, перелічені у Додатку № 2 податкові накладні, можуть підпадати під дію п. 199.1 ст. 199 ПК України, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо фінансово-господарських відносин позивача з ТОВ «Галицька кабельна компанія», суд зазначає таке.

16.06.2022 між ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (Продавець) та ТОВ «Галицька кабельна компанія» (Покупець) укладено договір купівлі- продажу №ЛГ1606, предметом якого є купівля брухту і відходів кольорових металів та сплавів (надалі - Договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 2.2 Договору купівлі-продажу Продавець зобов`язується передати товар на умовах EXW Нежухів, Стрийський район, Львівська область згідно Інкотермс 2010, ЕХ Коломия, Івано-Франківська область.

Згідно з п. 2.3 Договору купівлі-продажу Покупець зобов`язується надати транспорт та завантажити товар на протязі 48 годин від Замовлення Продавця.

Також ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» 23.10.2023 р. укладено договір купівлі- продажу №373/10.23, предметом якого є продаж макулатури.

Відповідно до п. 2.2 Договору купівлі-продажу від 23.10.2023 р. Продавець зобов`язується передати товар на умовах EXW Нежухів, Стрийський район, Львівська область, ЕХ Коломия, Івано-Франківська область, згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 термін EXW (англ. Ex Works), або (Франко завод (...назва місця) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Покупець повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець.

Такі обставини підтверджують, що позивач ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» не придбаває товари/послуги пов`язані із перевезенням, транспортуванням, завантаженням, розвантаженням та/або порізкою відходів і брухту кольорових металів та макулатури, не орендує приміщення для розміщення брухту кольорових металів. Крім цього, працівники підприємства не здійснюють робіт, що пов`язані із збиранням чи завантаженням брухту кольорових металів, макулатури, оскільки зазначені обов`язки покладені на покупця, а брухт утворюється у зв`язку із здійснення основної діяльності виробництво кабельних мереж.

При цьому, як уже було зазначено зазначені у додатках №2 до актів перевірки податкові накладні стосуються основної діяльності підприємства.

У зв`язку із викладеним, твердження відповідача, що проведеною перевіркою, поданих декларацій з податку на додану вартість за квітень та травень 2024 року та додатків до них встановлено не в повному обсязі застосування частки використання товарів/ послуг, необоротних активів в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

З таких підстав суд вважає, що висновки відповідача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо фінансово-господарських відносин позивача з ТОВ «Технорух», суд зазначає таке.

Відповідач вважає, що в період, охоплений перевіркою позивач оформляв взаємовідносини з ризиковим контрагентом відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на Декларації від`ємного значення з ПДВ у тому числі заявленого до відшкодування.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначений обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до підпункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу

Відповідно до статті першої Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за приписами Закону No 996-XIV визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з внесеними змінами) далі Положення №88) визначено, що первинні документами - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2. Положення №88 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

За змістом пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене Міністерством фінансів України №318 від 31.12.1999 та зареєстроване у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БО 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно з пунктом шостим П(С)БО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту сьомого П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

За змістом підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

На підставі вимог пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

На підставі пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідач в Акті дійшов висновку про неможливість здійснення господарських операцій з ТОВ «Технорух» у зв`язку з тим, що не вдалося встановити походження товарів, відвантажених ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», оскільки ТОВ «Технорух» не здійснював самостійного імпорту, відсутні технічні та трудові ресурси щодо самостійного виготовлення, а за ланцюгом постачання придбання зазначених товарів або їх офіційного імпортування не встановлено (ст. 23 Акту перевірки).

Суд встановив, що 02.06.2020 між позивачем ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» та ТОВ «Технорух» укладено договір купівлі-продажу №ЛТ0206, відповідно до п. 1.1. якого предметом договору є купівля запасних частин до обладнання, допоміжного інструменту, комплектуючих засобів виробництва, а також товарів виробничого та невиробничого призначення.

На підтвердження виконання зазначеного договору та поставки товару складені відповідні видаткові накладні, накладні на прихід товару.

ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» оплатило за придбаний товар у повному розмірі та використовує його у господарській діяльності, що підтверджується актами звірки взаєморозрахунків, довідками про наявність і призначення товару, оборотно-сальдовими відомостями та фотосвітлинами придбаного товару безпосередньо на заводах ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» в с. Нежухів та в м. Коломия.

Повноваження осіб, які підписували видаткові прибуткові накладні підтверджуються, зокрема, наказом від 12.01.2021, яким уповноважено підписувати документи пов`язані з отриманням товарно-матеріальних цінностей працівників Товариства.

Суд звертає увагу на те, що відповідач під час перевірки самостійно не встановив фактичну наявність чи відсутність придбаного позивачем товару на заводах ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».

Відповідач в обґрунтування правомірності висновків про завищення суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду зазначає про те, що неможливо встановити походження товарів відвантажених позивачу, оскільки ТОВ «Технорух» не здійснював самостійного імпорту, відсутні технічні та трудові ресурси щодо самостійного виготовлення, а по ланцюгу постачання придбання зазначених товарів або офіційного їх імпортування не встановлено.

Такі доводи відповідача щодо не підтвердження руху товару за ланцюгом базуються лише на інформації, отриманій з даних податкової звітності з податку на додану вартість контрагента позивача та інформаційних баз даних ДФС України, однак правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Суд у цьому контексті враховує правову позицію, викладену у постанові Верхового Суду від 14.03.2019 у справі №818/19/16.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Однак, сумнівність господарських операцій позивача з контрагентами обґрунтовується податковим органом виключно посиланням на інформацію, викладену в інформаційних базах даних податкового органу, Єдиному реєстрі податкових накладних, яка не є належним доказом нереальності господарської операції.

Щодо висновків відповідача про те, що відсутні товарно-транспортні накладні суд зазначає, що стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, що перевезення вантажів має бути документально оформлене товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж.

Згадана стаття не містить чітких і одностайних вказівок на первинний документ, який зобов`язані використовувати суб`єкти господарювання при перевезенні, а тому суб`єкти господарювання не обмежені в виборі первинного документа для оформлення таких операцій і можуть на свій розсуд використовувати або ТТН, або "інший, визначений законодавством документ на вантаж".

В преамбулі Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 зазначено про те, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі за текстом - Правила) визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів замовників. Тобто вказані Правила визначають і регулюють правила здійснення вантажних перевезень на договірних умовах.

Проте ні у Правилах №363, ні у п.2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 25.02.2009, ТТН не зазначена серед документів, які мають бути у водія юридичної особи або фізичної особи -підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб.

Факт постачання товарів, тобто реальність господарських операцій, окрім ТТН, може бути підтверджений такими документами: договорами купівлі-продажу, податковими і видатковими накладними, закупівельними актами, документами на оплату, рахунками, дорученнями, а також документами, що підтверджують подальшу реалізацію товарів або їх використання в господарській діяльності.

Згідно з умовами вказаних договорів фактична кількість і вартість тієї чи іншої партії товару вказується в документах на товар (видаткових накладних та/або актах прийому-передачі). Датою поставки є дата передачі товару, зазначена у одному із документів: товарно- транспортній накладній, видатковій накладній або акті приймання-передачі.

Отже, передача товару за вказаними господарськими операціями здійснювалась саме за видатковими накладними при отриманні товару на ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».

Факти постачання товарів, тобто реальність господарських операцій ТзОВ «Технорух» з ТЗОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» підтверджені такими документами: договорами, податковими і видатковими накладними, документами на оплату, рахунками. А тому відсутність ТТН не позбавляє підприємство права на віднесення сум сплаченого ПДВ у вартості придбаних ТМЦ на податковий кредит.

Щодо висновків відповідача про відсутність у контрагента позивача можливості здійснювати господарські операції через відсутність у них основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів.

Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року (справи №813/7081/14, №814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №»814/2412/17) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

При цьому, Верховний Суд зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт). Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Слід звернути увагу, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому у первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.08.2024 у справі №940/1395/18, згідно з якими твердження відповідача про нереальність господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами з підстав наявності негативної податкової інформації відносно контрагентів позивача, оскільки такі доводи досліджено судами попередніх інстанцій і надано їм оцінку, та, як зазначалось раніше, платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагенти позивача або інші суб`єкти господарювання, з якими мали відносини контрагенти позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат та податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.

Зважаючи на викладені обставини, ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» не повинне нести відповідальність за наслідки можливого невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ, оскільки такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для позивача, що порушує справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З урахуванням встановлених обставин у справі та доказів, поданих на їх обґрунтування, суд висновує, що оскаржені податкові повідомлення - рішення не відповідають критеріям правомірності, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 30280грн 00коп.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08.08.2024 №716/33-00-07-02/31358171 та від 16.08.2024 №747/.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ" , місцезнаходження: 82431, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Нежухів, вул. Леоні, 1 судовий збір у розмірі 30280грн 00коп.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 24 липня 2025 року.

Суддя А.Г. Гулик