Справа № 420/11738/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» про стягнення сум податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить стягнути податкову заборгованість з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих підприємство:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 44 грн. 00 коп., на відповідний бюджетний рахунок;

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям - 3 060 грн. 00 коп., на відповідний бюджетний рахунок.

Ухвалою судді від 22.04.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження направлялась засобами поштового зв`язку на адресу відповідача та повернулась з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач не скористався правом на надання відзиву на позов.

Дослідивши заяви по суті справи, інші матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» є юридичною особою та перебувало на обліку як платник податку у Головному управлінню ДПС в Київській області.

Відповідно до картки платника податків та розрахунку податкового боргу станом на 19.02.2025 року за відповідачем обліковується податковий борг по штрафним санкціям з податку на додану вартість 44грн., та адміністративним штрафам та санкціям 3060грн, всього в розмірі 3104грн.

Заборгованість виникла на підставі :

камеральної перевірки щодо своєчасності сплати зобов`язання з ПДВ за результатом якої складено акт N26847/15-32-12-07/41122703 від 14.09.2018р. та податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 08.11.2018 штраф на суму - 40 грн.;

камеральної перевірки щодо своєчасності сплати зобов`язання з ПДВ за результатом якої складено акт N062/15-32-12-07/41122703 від 15.10.2020р. та податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») №400/0414 від 11.11.2020 штраф на суму - 4 грн.;

камеральної перевірки своєчасності подання звіту про суми податкових пільг за результатом якої складено акт N26992/15-32-12-07/41122703 від 17.09.2018р. та податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 08.11.2018 штраф на суму - 1020 грн.;

камеральної перевірки своєчасності подання звіту про суми податкових пільг за результатом якої складено акт №40212/15-32-12-07/41122703 від 22.11.2018р. та податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 23.01.2019 штраф на суму - 1020 грн.;

камеральної перевірки своєчасності подання звіту про суми податкових пільг за результатом якої складено акт 1066/15-32-53-06/41122703 від 25.03.2019р. та податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 29.07.2019 штраф на суму - 1020 грн.;

Вказані податкові повідомлення-рішення відправлялись на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернулись з відміткою «за закінченням встановленого строку на зберігання» та «за відсутністю адресата за вказаною адресою».

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 15.1 ст. 15, п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1, п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Позивачем, з метою погашення податкового боргу, направлялася боржнику засобами поштового зв`язку податкова вимога форми «Ю» №6969-17 від 17.01.2018 року про наявну заборгованість у розмірі 9901,52 грн., яка була вручена 19.02.2018 року відповідачу, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні..

Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Станом на час звернення позивача до суду з цим позовом податковий борг відповідачем не сплачений, та доказів що це спростовують матеріали справи не містять.

Згідно із положеннями ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, в справі достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що за відповідачем рахується податкова заборгованість у сумі 3104 грн., яка належить стягненню на користь позивача.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №826/18379/14 (провадження №К/9901/8600/18) щодо стягнення податкової заборгованості:

з огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області, є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, в зв`язку з чим належать задоволенню .

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, інші судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, ч.2 ст.9, ст.ст.10, 77, 90, 242-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків у банку, що обслуговують Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» кошти в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 44 грн. 00 коп., на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) КБК 14010100 отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./14060100;

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям - 3 060 грн. 00 коп., на бюджетний рахунок. UA0015750 банк отримувача Казначейство України (ЕАП) КБК 21081103, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Чорноморськ /21081100.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5) код ЄДРПОУ ВП44069166.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФІТ ЛЮКС» (68002, Одеська область, Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Садова, буд. 3) код ЄДРПОУ 41122703.

Суддя Е.А.Іванов