Справа № 400/6440/25
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р. № 400/6440/25
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним рішення, оформлене протоколом від 17.06.2025 №55, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогами: визнати протиправним рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлене протоколом N 55 від 17 червня 2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 ; зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації та прийняти рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і видати відповідну довідку за формою 6.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він є батьком трьох дітей, і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має право на відстрочку. Він двічі звертався до відповідача з заявою про надання відстрочки з наданням відповідних документів, але отримав відмову у зв`язку з ненаданням письмового договору з ОСОБА_2 про те, з яким з батьків будуть проживати діти ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) та про участь другого з батьків у їх вихованні. Позивач вважає зазначену вимогу протиправною, оскільки він надав всі інші необхідні документи, а зазначений договір в нього відсутній, оскільки його не укладали з ОСОБА_2 .

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач аргументував посиланням на додаток 5 до Порядку № 560 «ПЕРЕЛІК документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи, які звертаються з заявою про надання відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» повинні до заяви додати документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме: свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів: свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше); рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні; свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька); інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки. До заяви позивач не додав один з наступних документів: рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні. Зазначене правомірно стало підставою для відмови Комісії у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації оформлене протоколом № 55 від 17.06.2025.

В судових засіданнях 14.07.2025 та 22.07.2025 позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі.

23.06.2025 ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати призов на військову служби під час мобілізації ОСОБА_1 .

Суд розглянув справу 22.07.2025 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю позивача.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , 1981 р.н., проживає в м. Миколаєві та перебуває на обліку, як військовозобов`язаний.

ОСОБА_1 з 2004 р. по 2017 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу з ОСОБА_2 у подружжя народилися два сина: ОСОБА_3 , 2008 р.н., та ОСОБА_4 , 2012 р.н.

13.10.2017 рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

02.11.2017 рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2012 р.н.

19.09.2019 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 .

В 2022 році у ОСОБА_1 у другому шлюбі народилася донька ОСОБА_8 .

В Центральному відділі ДВС перебуває виконавче провадження №55831365 зі стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2012 р.н.

30.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про надання йому відстрочки від призову за мобілізацію на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви, ОСОБА_1 додано: копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 , копія свідоцтва про шлюб з ОСОБА_7 , копія рішення суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , копія рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2012 р.н., копія довідки від 23.04.2025 про відсутність заборгованості зі сплати аліментів; військово-обліковий документ.

10.06.2025 Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянула заяву ОСОБА_1 та ухвалила протокольне рішення №54 про відмову у наданні відстрочки з тих підстав, що позивачем не надано копія письмового договору з ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2012 р.н. та про участь другого з батьків у їх вихованні.

16.06.2025 ОСОБА_1 повторно звертається до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про надання йому відстрочки від призову за мобілізацію на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви, ОСОБА_1 додано: копії свідоцтв про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , витяг з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про ОСОБА_1 про заборгованість зі сплати аліментів, військово-обліковий документ.

17.06.2025 Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянула заяву ОСОБА_1 та ухвалила протокольне рішення №55 про відмову у наданні відстрочки з тих підстав, що позивачем не надано копія письмового договору з ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2012 р.н. та про участь другого з батьків у їх вихованні. При цьому, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки, Комісія враховувала і документи, які ним надавалися попередньо з заявою від 30.04.2025.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, який є додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, документи, що підтверджують право на відстрочку, за до п.3 ч.1 ст.23 Закону:

- свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності),

та один з таких документів:

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

- рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим;

- вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);

- інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з того, п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наділяє особу правом на відстрочку на військову службу під час мобілізації за наявності наступних умов: 1) утримання ним трьох неповнолітніх дітей; 2) відсутність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі якій перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, СК України, передбачає безумовний обов`язок утримання батьками неповнолітньої дитини, а також що це утримання може відбуватися у різні способи: за домовленістю між батьками, шляхом сплати аліментів за рішенням суду або за договором укладеним відповідно до ст.189 СК України, безпосередньо витрати на утримання дитини під час проживання з нею однієї сім`єю та інше.

Тобто, з цієї правової конструкції, можливо зробити висновки. По-перше, законодавець не виділяє якогось окремого способу утримання дітей, яке надає права на відстрочку за п.3 ч.1 ст.23 Закону. Будь-який спосіб утримання дітей, визначений Сімейним кодексом України, у такому випадку є підставою для надання відстрочки від призову. По-друге, оскільки законодавцем прямо вказано на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, як умови надання відстрочки, це вказує, що законодавець свідомо передбачає право на надання відстрочки тому військовозобов`язаному, який не проживає з дітьми, але утримує їх у спосіб сплати аліментів.

Разом з тим, відповідно Переліку, військовозобов`язаний для отримання відстрочки за п.3 ч.1 ст.23 Закону, повинен надати один з тих документів:

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;

З цього, виходить, що постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, визначивши саме зазначений перелік документів, як обов`язковий, значно звузили способи утримання військовозобов`язаними дітей, лише до 1) проживання разом з матерію дітей та дітьми однією сім`єю; 2) після розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з військовозобов`язаним; 3) утримання дітей на підставі письмового договору між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні. При цьому, з цього випливає, що постановою КМУ виключена можливість надання відстрочки військовозобов`язаними, які утримують дітей у спосіб визначений ч.3 ст.181 СК України шляхом сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Зазначена звужувальна норма прямо суперечить п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка допускає надання відстрочки військовозобов`язаними, які утримують трьох дітей у спосіб шляхом сплати аліментів, у розмірі визначеному судом.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.7 КАС України, суд у цьому випадку застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, безпосередньо Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дослідивши надані ОСОБА_1 на розгляд відповідачів документи 30.04.2025 та 16.06.2025, суд вбачає, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, 2008 р.н., 2012 р.н. та 2020 р.н. Двох дітей, позивач утримує в спосіб сплати аліментів у розмірі, визначеному судом (ч.3 ст.181 СК України), а одну дитину позивач утримує у спосіб безпосередньо добровільного утримання проживаючи з нею однією сім`єю. Заборгованості зі сплати аліментів у позивача не було, а не під час подання заяви від 30.04.2025, ані під час подання заяви від 16.06.2025, ані під час подання позовної заяви до суду (арк.спр.10). На час прийняття спірного рішення, позивачем було надано на розгляд відповідачів: 1) заяву про надання відстрочки за п.3 ч.1 ст.23 Закону; 2) військово-обліковий документ; 3) інформацію з Єдиного реєстру боржників про відсутність заборгованості з стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки; 4) копія свідоцтв про народження неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в яких у всіх трьох випадках позивач зазначений батьком дитини; 5) копія свідоцтва про шлюб з ОСОБА_11 (матір ОСОБА_10 ); 6) копія судового рішення про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (матір ОСОБА_9 та ОСОБА_9 ); 7) копія судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітних ОСОБА_9 та ОСОБА_9 . Зазначений обсяг документів, цілком відповідає вимогам Переліку, та з нього можливо встановити факт утримання позивачем у передбачений СК України спосіб трьох неповнолітніх дітей, відсутність заборгованості з аліментів та відповідність його вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вимога відповідача про надання ним договору договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні, не відповідає Закону, оскільки позивач утримує дітей у інший, передбачений законодавством спосіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Комісії №55 від 17.06.2024 про відмову у наданні відстрочки від призову необхідно визнати протиправним та скасувати.

Щодо способу поновлення порушених прав позивачки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачами були виконані для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на їх користь.

Надання відстрочки від призову, за наявності підстав, є не правом, а обов`язком відповідачів.

У відповідачів під час надання відстрочки від призову відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.

А відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у відповідачів є лише один правомірний варіант вирішення питання, якій залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні відстрочки. За наявністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача відмова у наданні відстрочки, а надання такої відстрочки буде неправомірним. За відсутністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача надання відстрочки від призову, а відмова у наданні відстрочки буде неправомірним.

Таким чином, посилання відповідача на те, що питання про надання відстрочки від призову є дискреційними, суд відкидає, як безпідставне.

Крім того, суд враховує, що саме у цьому випадку, протиправне рішення відповідачів про відмову у наданні відстрочки від призову, було не свавіллям чи помилкою саме ІНФОРМАЦІЯ_5 та Комісії, а обумовлене застосуванням ним чинного нормативно-правового акту (Переліку, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024), який суперечить вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та безпідставно звужує коло осіб, які мають право на відстрочку за цим пунктом. За таких обставин, поновлення прав позивача у спосіб, визначений у абзаці другому частини четвертої статті 245 КАС України, не буде ефективним, оскільки не усуває для відповідачів суперечностей з застосуванням постанови КМУ №560 від 16.05.2024.

У цьому випадку, суд вбачає, що позивач повністю відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону, надав всі можливі документи, які підтверджують його право на відстрочку, а ті документи, які в нього вимагають відповідачі відповідно до Переліку, не можуть бути надані, оскільки не відповідають життєвій ситуації позивача та обраного ним способу утримання неповнолітніх дітей. Інших підстав для відмови у наданні відстрочки від призову позивачу, відповідачі на наводять. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на відстрочку на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону, а тому способом поновлення його прав, є саме покладення на Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1876,96 гривень (908,40 грн за подання заяви про забезпечення позову та 968,56 грн за подання позову) підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача .

Щодо решти суми сплаченого позивачем судового збору, то згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_2 ) Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформлене протоколом №55 від 17.06.2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації та прийняти рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1876,96 (одна тисяча вісімсот сімдесят шість грн дев`яносто шість коп) гривень.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 24.07.2025