Справа № 620/6319/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/6319/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Лавровської В.І.,

представника позивача Піддубка Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправною бездіяльність,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також Управління, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (далі також третя особа) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.05.2025 №77615423; визнання протиправною бездіяльність, яка виразилась у не надісланні до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; зобов`язання прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позову зазначено, що державний виконавець Яна Мельниченко мала перевірити виконання боржником постанови від 17.04.2025 головного державного виконавця Анастасії Артеменко, та в подальшому виконати вимоги абзацу 3 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження, водночас вказані дій не вчинила, чим допустила протиправну бездіяльність.

19.06.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами окремого позовного провадження.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, оскільки рішення суду у справі № 620/14170/24 боржником не виконано, про що винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, а у подальшому в розмірі 10200 грн за повторне невиконання. Також зазначає, що 09.06.2025 державним виконавцем підготовлено та направлено повідомлення до Чернігівського районного управління поліції в Чернігівській області про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 кримінального правопорушення за статтею 382 КК України.

Третя особа подала письмові пояснення, в яких зазначила, що судове рішення у справі № 620/14170/24 боржником не виконано, а тому державним виконавцем в рамках виконавчого провадження 77615423 правомірно винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн, а у подальшому в розмірі 10200 грн за повторне невиконання судового рішення. За вказаних обставин заперечує проти позову.

У відповіді на відзив позивач наполягає на своїй позиції, викладеної у позові.

У заяві від 24.06.2025 третя особа також звертає увагу на безпідставність доводів позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з доводів, наведених у позові.

Представник відповідача у відзиві просив відмовити у задоволенні позову та справу розглянути за його відсутності.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доводи представника позивача та розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 №620/14170/24 позов задоволено повністю. Скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу, оформлене протоколом від 16.10.2024 №39. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням оцінки та висновків суду.

05.03.2025 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

26.03.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яною Олексіївною (далі державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 77615423 з виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 № 620/14170/24, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням оцінки та висновків суду.

08.04.2025 листом боржник повідомив державного виконавця про виконання судового рішення у справі № 620/14170/24 та надав витяг з протоколу №23 від 19.03.2025, яким у задоволенні відстрочки відмовлено. Також звернув увагу, що судовим рішенням у вказаній справі не зобов`язано відповідача прийняти рішення про надання відстрочки від призову. За вказаних обставин вважає, що судове рішення виконано ще до відкриття виконавчого провадження ( 26.03.2025).

17.04.2025 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що судове рішення у справі № 620/14170/24 не виконано, докази поважності причин такого невиконання не надано.

17.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

25.04.2025 листом за № 10/2242 позивач повідомив державного виконавця про виконання судового рішення у справі № 620/14170/24, посилаючись на аналогічні мотиви, наведені у листі від 08.04.2025.

07.05.2025 державним виконавцем складено акт про перевірку виконання рішення суду, в якому встановлено, що рішення № 620/14170/24 від 05.03.2025 не виконано, не надано доказів поважних причин такого невиконання. При виконанні рішення суду боржником не враховано висновків суду за рішенням по справі № 620/14170/24.

07.05.2025 державним виконавцем за повторне невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/14170/24 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення

06.06.2025 державним виконавцем до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області направлено повідомлення за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України за невиконання рішення суду в справі № 620/14170/24.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання.

Таким чином, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Суд наголошує, що приписами статей 63 та 75 Закону N 1404-VIII передбачено, що лише у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника може бути накладено штраф.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .

Як уже встановлено судом, за невиконання рішення суду у справі № 620/14170/24 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу від 17.04.2025 у розмірі 5100 грн, яка позивачем не оскаржена та є чинною.

При цьому суд звертає увагу, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом ( частини друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Строки звернення до суду з такими позовами врегульовані статті 287 КАС України, зокрема частиною другою якої передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, після закінчення строку на оскарження постанови державного виконавця у розмірі 5100 грн, прийняту в рамках ВП 77615423, відносини стали стабільними, якщо постанова не оскаржена у встановленому порядку. Це означає, що рішення вважається остаточним і підлягає виконанню.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до частини першої статті 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інших доказів, які вживалися позивачем з метою виконання рішення суду у справі № 620/14170/24 після винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. позивачем не подано, а судом не встановлено.

Посилання на витяг із протоколу № 23 від 19.03.2025, на яке позивач покликається в підтвердження виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/14170/24, суд до уваги не бере, оскільки з останнього неможливо встановити за якою заявою (дата) та на виконання якого судового рішення (дата, номер) прийнято вказане рішення.

Крім того, з вказаного витягу незрозуміло, за яких правових підстав не враховані висновки суду, наведені в мотивувальній частині рішення у справі № 620/14170/24.

Отже, позивачем не доведено належними доказами вчинення належних дій, спрямованих на виконання вказаного рішення суду, станом на момент прийняття оспорюваної постанови про накладення штрафу.

Як наслідок, доводи позивача про виконання в повному обсязі рішення суду від 06.01.2025 у справі № 620/14170/24 є безпідставними.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до частини другої статті 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що приймаючи спірну постанову відповідач дотримався засад виконавчого провадження, викладених у статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про накладення штрафу від 07.05.2025 у виконавчому провадженні №77615423 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до положень статті 139 КС України не повертаються.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку статей 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Відповідач: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вул. Герасима Кондратьєва, 28,м. Суми,Сумська обл., Сумський р-н,40014 .

Третя особа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко