Справа № 140/5164/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5164/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 85 777,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2022 №49, матроса по мобілізації ОСОБА_1 з 04.03.2022 призначено посаду стрільця-санітара 8 механізованої роти 3-го механізованого батальйону вважається таким, що з 04.03.2022 зарахувати на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення згідно з каталогом (100%) - з 05.03.2022 і призначити на посаду.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 №279, солдат ОСОБА_1 з 29.10.2022 вибув на лікування у госпіталь, військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 29.10.2022 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби в Збройних Силах України. 10 .02.2023 під час звірки в лікувальними закладами щодо перебування військовослужбовців в лікувальних закладах посадовими особами НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 який перебував на лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» Волинської обласної ради, звідки 13.12.2022 був виписаний та направлений до місця служби, однак з невідомих причин не прибув. За результатами службового розслідування встановлено не вихід на службу солдата ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 після лікування, тобто грубо порушив вимоги статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, обов`язків військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків, неповідомлення свого безпосереднього командира про те, що з ним сталося, у зв`язку з чим притягнуто відповідача до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачено пунктом «в» етапі 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - СУВОРА ДОГАНА, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності.

Крім того, щодо ухилення від військової служби та нез`явлення на службу з лікувального закладу, в умовах воєнного стану відносно солдата ОСОБА_1 . Територіальним управління Державного бюро розслідувань розташованого в місті Львові в єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.11.2023 за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України відкрито кримінальне провадження № 0000422. Володимир-Волинський міський суд Волинської області від 09.01.2025 справа №154/779/24 ухвалив вирок ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Па підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Разом з тим, за період грудень 2022 року по січень 2023 відповідачу було безпідставно нараховане та виплачене грошове забезпечення на загальну суму 85 777,85 грн.

В подальшому відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 № 47, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 якому призупинена військова служба, звільненого наказом командира (по особовому складу) від 14.02.2025 №70-РС з військової служби у запас згідно підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 14.02.2025 виключино із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував безпідставно набуті кошти, чим наніс збиток державі в особі в/ч НОМЕР_1 у розмірі 85 777,85 грн, тому позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення коштів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.69).

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації, проте поштове відправлення повернулося 30.05.2025 на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.72-75), тобто зазначена копія ухвали не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак, з врахуванням положень частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), слід вважати, що копія даної ухвали вручена належним чином.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.03.2022 наказом командира в/ч НОМЕР_1 №49 призначено на посаду стрільця-санітара 8 механізованої роти 3-го механізованого батальйону вважається таким, що з 04.03.2022 зарахований на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення згідно з каталогом (100%) - з 05.03.2022 (а.с.17).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 № 279, солдат ОСОБА_1 з 29.10.2022 вибув на лікування у госпіталь, військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 29.10.2022 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби в Збройних Силах України (а.с.18).

10.02.2023 під час звірки в лікувальними закладами щодо перебування військовослужбовців в лікувальних закладах посадовими особами НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 який перебував на лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» Волинської обласної ради, звідки 10.12.2022 року був виписаний та направлений до місця служби, однак з невідомих причин не прибув, ухилився від виконання службових обов`язків в умовах дії правового режиму воєнного стану, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.02.2023 (а.с.19).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10 лютого 2023 року № 283, було призначене службове розслідування для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення вини солдата ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування, яке оформлене актом службового розслідування від 02.03.2023 № 684-вн (а.с.20-24), було встановлено, що 10.02.2023 під час звірки в лікувальними закладами щодо перебування військовослужбовців в лікувальних закладах посадовими особами З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 який перебував на лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» Волинської обласної ради, звідки 13.12.2022 був виписаний та направлений до місця служби, однак з невідомих причин не прибув, ухилився від виконання службових обов`язків в умовах дії правового режиму воєнного стану. У військовій частині НОМЕР_1 немає жодних даних про законні підстави, які виправдовують відсутність солдата ОСОБА_1 , який перебував поза межами військової служби з 14.12.2024 по теперішній час, використовує службовий час на свій власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За результатам службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ від 02.03.2023 № 411 (а.с.30-34), в якому зазначено:

Причиною даного діяння є грубе порушення солдатом ОСОБА_1 статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Солдата ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин, грубе порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, обов`язків військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків, неповідомлення свого безпосереднього командира про те, що з ним сталося притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти стягнення, передбачено пунктом «в» етапі 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - СУВОРА ДОГАНА, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути до повної матеріальної відповідальності.

В діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Тому, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 була підготовлена та скерована встановленим порядком заява - повідомлення про кримінальне правопорушення від 22.02.2023 за фактом нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин солдатом ОСОБА_1 на адресу Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, для прийняття процесуального рішення з даного приводу.

За матеріалами щодо ухилення від військової служби, нез`явлення на службу з лікувального закладу, в умовах воєнного стану відносно солдата ОСОБА_1 . Територіальним управління Державного бюро розслідувань розташованого в місті Львові в єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.11.2023 за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України відкрито кримінальне провадження № 0000422.

09.01.2025 Володимир-Волинський міський суд Волинської області у справі № 154/779/24 ухвалив вирок (а.с.35-36) яким ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Па підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 № 47, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 якому призупинена військова служба, звільненого наказом командира (по особовому складу) від 14.02.2025 року №70-РС з військової служби у запас згідно підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 14.02.2025 виключити із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37).

У зв`язку з тим, що посадові особи в/ч НОМЕР_1 не володіли інформацією про те, що солдат ОСОБА_1 незаконно відсутній на військовій службі, на підставі наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», та картки особового рахунку за 2022 та 2023 роки солдату ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по січень 2023 року нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення за вищевказаний період на загальну суму 25 213,85 грн.

Також у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та рішення Міністра оборони України від 17.07.2022 № 912/з/29», та картки особового рахунку солдату ОСОБА_1 з грудня 2022 року по січень 2023 року була нарахована та виплачена додаткова винагорода на загальну суму 60000,00 грн.

Загальна сума безпідставно нарахованих та виплачених грошових коштів солдату ОСОБА_1 становить 85 777,85 грн.

Факт проведення нарахувань та виплат підтверджується карткою особового рахунку (а.с.51в), платіжними відомостями перерахування грошового забезпечення на картку військовослужбовця ОСОБА_1 . ПАТ АБ Укргазбанк № ФС-0000009 від 13.01.2023 року, ФС-0000046 від 19.01.2023 року, ФС- 0000073 від 26.01.2023 року, ФС-0001920 від 27.03.2023 року, ФС-0000182 від 20.02.2023 року, ФС-0000145 від 11.02.2023 року (а.с.38-51б).

Позивачем надіслано відповідачу претензію №2006 від 19.03.2025 про добровільне повернення протягом 10 календарних днів з моменту її отримання коштів в сумі 85 777,85 грн, однак в добровільному порядку позивач кошти не відшкодував (а.с.52-55).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону №160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За приписами частин першої, другої статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону №160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем як грошове забезпечення та додаткова винагорода за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із призупиненням військової служби відповідачу, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та не відшкодування шкоди в добровільному порядку, у відповідача виник обов`язок повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 85 777,85 грн.

При цьому, позаяк відповідач не подав жодних заперечень щодо наявності такого обов`язку чи неправильного розрахунку заборгованості, та не надав суду доказів добровільного повернення таких коштів в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача коштів в розмірі 85 777,85 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн згідно із платіжною інструкцією №1564 від 28.04.2025 (а.с.15) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 85 777,85 грн (вісімдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят сім гривень вісімдесят п`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський