Справа № 420/38823/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38823/24

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

повний текст судового рішення

складено 23.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Ільченко К.Р.

представника відповідача Ращенко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, яким з урахуванням збільшення предмету позову, викладеного у новій редакції позову від 11.03.2025 року, просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу №2906 ГУНП в Одеській області від 14.11.2024 про застосування дисциплінарного стягнення в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0092670).

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу №1850 о/с від 19.11.2024 по особовому складу про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0092670).

- поновити ОСОБА_1 на службі на посаді начальника сектора водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 14.11.2024 року по день фактичного поновлення на роботі.

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на службі ОСОБА_1 на посаді начальника сектора водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування вказаних вимог представник позивача вказує, що накази ГУНП в Одеській області про застосування до майора поліції ОСОБА_1 , зарахованого в розпорядження ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також про звільнення зі служби в поліції є неправомірними, виданими з порушенням норм діючого законодавства України, та такими, що підлягає скасуванню. Так, представник позивача зазначає, що висновок службового розслідування, який став підставою для прийняття наказу №2906 ГУНП від 14.11.2024 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення не підтверджений матеріалами службового розслідування, не містить в собі обґрунтованих посилань та доказів порушення ОСОБА_1 зазначених в оскаржуваному наказі правових актів. Крім того, спірний наказ не містить достатніх доказів вчинення дисциплінарного проступку, зокрема, вчинення дій, що підривають авторитет поліції. При цьому, рішення дисциплінарної комісії про звільнення з органів поліції ОСОБА_1 полягає у вчиненні ним нібито кримінального правопорушення, проте закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, закріплена передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Станом на день звільнення з органів поліції згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2906 від 14.11.2024 ОСОБА_1 не визнаний винуватим у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення чи адміністративного проступку. На підставі вищевикладеного наказ № 2609 ГУНП від 14.11.2024 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та похідний від нього наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1850 о/с від 19.11.2024 по особовому складу про звільнення зі служби в поліції вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

17.02.2025 року Одеським окружним адміністративним судом зареєстровано від відповідача відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що майор поліції ОСОБА_1 є службовою особою правоохоронного органу, а також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції». Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування за фактом його затримання 23.10.2024 працівниками ТУ управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно зі співробітниками УСБУ в Одеській області, у межах кримінального провадження від 30.09.2024. унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведенні слідчих дій (обшуків) за його місцем мешкання й у робочому кабінеті, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію «102». Відповідач зазначає, факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинені з корисливих мотивів - призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме майор поліції ОСОБА_1 підтверджується матеріалами службового розслідування. Допущення подібної поведінки підриває як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому. Таким чином, дисциплінарною комісією встановлено, що окрім вищевикладених грубих порушень службової дисципліни, дії майора поліції ОСОБА_1 призвели до негативних наслідків, що підривають авторитет Національної поліції України в суспільстві. При цьому зазначив, що подія викликала суспільний негативний резонанс та була висвітлена в мережі Інтернет. Відповідач вказує, що під час службового розслідування дисциплінарна комісія приймала до уваги правові висновки Верховного Суду по подібним правовідносинам, окремо наголошує увагу суду на правових висновках, викладених в постанові Верховного Суду від 03.04.2024 по справі №420/9503/22, від 15.08.2024 по справі №420/5700/23, згідно з яким факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинені з корисливих мотивів - призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме майор поліції ОСОБА_1 підтверджується матеріалами службового розслідування. Також зауважує, що згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 та ін.). Крім того, ГУНП в Одеській області зауважує, що не визнавало винним позивача у кримінальному провадженні і, в апріорі, не може визнати, оскільки визнання винним або виправдання особи в межах кримінального провадження відноситься виключно до компетенції суду, внаслідок чого таке твердження позивача спростовуються. Оскаржуваний наказ ГУНП в Одеській області №2906 від 14.11.2024 року не містить жодних посилань на винуватість позивача в межах кримінального провадження, а встановив лише обставини та події, які призвели до резонансної події та відповідно до порушення дисципліни позивачем. Зокрема, в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не пункт 10 цієї норми. Підводячи вказане вважає, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було проведено об`єктивно та не упереджено, а тому при накладені дисциплінарного стягнення на позивача було враховано, тяжкість вчиненого проступку, обставини за яких його скоєно, та прийняте рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року в задоволені позову - відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року по справі №420/38823/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - в повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

14.07.2025 року (вхід.№38229/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Головного управління Національної поліції в Одеській області Ращенка Євгена Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року залишити без змін.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах національної поліції, за останньою займаною посадою - начальник сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

23.10.2024 до управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - УГІ ГУНП) від начальника Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла Інформаційна довідка за №60/11548 за фактом внесення відомостей до ЄРДР за ч.3 ст.332 КК України щодо можливого сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України поліцейським ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, за якою 23.10.2024 до Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ОРУП № 1 ГУНП) з ОУ ДВБ НПУ надійшла інформація про факт можливого сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України поліцейським ОРУП № 1 ГУНП в області. Попередньо встановлено, що 23.10.2024 приблизно о 08:42 працівниками другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно з працівниками Одеського управління ДВБ НПУ у ході проведення слідчих (розшукових) заходів на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Ю. Федулеєвої від 21.10.2024 у справі №947/33757/24, проведено обшук у приміщені, де знаходиться робочий кабінет за місцем здійснення професійної діяльності начальника сектору водної поліції ВП Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в області майора поліції ОСОБА_1

23.10.2024 т.в.о. начальника УГІ ГУНП майором поліції І. Прібиловим керівництву ГУНП подано доповідну записку (вих. УГІ ГУНП №55/3166) щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ГУНП в Одеській області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків начальником сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в області майором поліції ОСОБА_1 , що призвело до його затримання 23.10.2024 працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно зі співробітниками УСБУ в Одеській області, у межах кримінального провадження від 30.09.2024 №0001787, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведенні слідчих дій (обшуків) за його місцем мешкання й робочому кабінеті, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправних дій, а також для вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього запропоновано призначити службове розслідування, проведення якого доручити УГІ, із залученням ВПЗ та ВЗК ГУНП в області. З метою запобігання перешкоджання майором поліції ОСОБА_2 , начальником сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в області, встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку відсторонити від виконання службових обов`язків зазначеного поліцейського на період проведення службового розслідування.

24.10.2024 наказом ГУНП №2720 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УП ГУНП в Одеській області від 23.10.2024 №55/3166, призначено службове розслідування, проведення якого здійснювати у формі письмового провадження.

24.10.2024 наказом ГУНП №1714 о/с відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування майора поліції ОСОБА_1 начальника сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

25.10.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районною суду м. Одеси застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 21 грудня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

01.11.2024 року наказом ГУНП №1777 о/с відповідно до пункту 3 частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши його з посади начальника сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 01 листопада 2024 року. Підстава: ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2024 року (справа №947/33757/24, провадження №І-кс/947/14801/24).

Припинено дію наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24 жовтня 2024 року №1714 о/с «Про відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування» в частині відсторонення від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування майора поліції ОСОБА_1 (0092670), начальника сектору водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 01 листопада 2024 року.

07.11.2024 року наказом ГУНП №2845 строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП в Одеській області від 24.10.2024 №2720, продовжено до 21.11.2024.

13.11.2024 року Дисциплінарною комісією ГУ НП в Одеській області складено Висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Одеській області майора поліції І. Прібилова від 23.10.2024 р., затверджений 13.11.2024 р. начальником ГУНП в Одеській області, яким встановлено, що майор поліції ОСОБА_3 особистою недисциплінованістю умисно порушив норми чинного законодавства України, які регламентують діяльність поліції, Присягу працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, не повідомив про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», не склав відповідного письмового рапорту на ім?я свого безпосереднього керівника під час надходження такої пропозиції, про вступ у протиправні діяння, пов?язані з отриманням неправомірної вигоди за організацію незаконного перевезення військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_4 за межі України. Указаний поліцейський вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції України, не сприяв керівникові в організації дотримання службової дисципліни, був відсутній 18.10.2024 на робочому місці без дозволу керівника. Майор поліції ОСОБА_3 своїми діями, пов`язаними з численними порушеннями службової дисципліни, дискредитував звання поліцейського.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1. З, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 №1700-VII, абзаців другого, третього пункту 1 розділу П Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв І повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 Mb 100, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУШІ в області від 04.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», абзацу першого пункту 3.6 розділу III Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУІІП в області від 24.04.2023 №1000, пункту 16 функціональних обов`язків від 10.01.2024 №60вн.2І8, до майора поліції ОСОБА_1 (0092670), зарахованого в розпорядження ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вказаний висновок Дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області вмотивований наступними обставинами.

- орієнтовно наприкінці вересня 2024 року майор поліції ОСОБА_3 під час особистої зустрічі зі своїм знайомим - діючим працівником правоохоронного органу громадянином І. повідомив останньому про те, що він може організувати незаконне переправлення через державний кордон України осіб, які є військовозобов`язаними, за грошову винагороду в розмірі 6500 доларів США;

- громадянин ОСОБА_5 та знайомий останнього громадянин ОСОБА_4 вирішили не погоджуватися на незаконну пропозицію майора поліції ОСОБА_6 щодо можливого вивезення з території України громадянина ОСОБА_4 поза межами пункту пропуску та звернулися до працівників УСБУ в Одеській області;

- 18.10.2024 працівниками правоохоронних органів було задокументовано факт отримання майором поліції ОСОБА_2 від громадянина ОСОБА_5 неправомірної вигоди (грошових коштів) у сумі 6500 доларів США;

- 23.10.2024 у межах контрольованого прикордонного району, біля н.п. Савчинське Роздільнянського району Одеської області, був зупинений працівниками правоохоронних органів автомобіль «DAEWOO LANOS», в якому перебували громадянин ОСОБА_4 та ще троє військовозобов`язаних. Намір останніх щодо незаконного перетину державного кордону України поза пункту пропуску був припинений;

- за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_6 та в його службовому кабінеті було проведено санкціоновані обшуки. Так, за місцем мешкання поліцейського було вилучено гроші, зокрема 500 доларів США, які 18.10.2024 було передано йому громадянином ОСОБА_5 за незаконне переправлення громадянина П;

- під час обшуку за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_6 було виявлено, що останній зберігав належну йому травматичну та вогнепальну зброю (дві одиниці) з порушенням установленого порядку щодо їх зберігання, зокрема за відсутності сейфа або металевої шафи;

- майора поліції ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України;

- майор поліції ОСОБА_8 під час надходження (отримання) пропозиції про одержання неправомірної вигоди від грошових коштів не відмовився, на спецлінію « 102» про подію не проінформував та не склав відповідного письмового рапорту своєму безпосередньому керівникові;

- такі неправомірні дії майора поліції ОСОБА_6 негативно вплинули на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції загалом, призвели до підриву довіри населення до правоохоронних органів;

- 18.10.2024 майор поліції ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці протягом всього робочого дня без дозволу керівника.

В ході службового розслідування майорові поліції ОСОБА_9 під час особистої зустрічі в ІТТ № 1 ГУНП членом дисциплінарної комісії майором поліції ОСОБА_10 була надана можливість скористатися своїм правом на захист (надати пояснення), проте поліцейський відмовився від його надання посилаючись на статтю 63 Конституції України. Окрім цього майор поліції ОСОБА_3 був ознайомлений з правами особи, стосовної якої проводиться службове розслідування, наказом ГУНП від 24.10.2024 №2720 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії», а також наказом ГУНП від 24.10.2024 №1714 о/с «Про відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування», доповідною запискою УГІ ГУНП від №55/3166 про що свідчать особисті підписи майора поліції ОСОБА_6 .

Листом до ДУ «Одеська випрана колонія (№ 14)» від 08.11.2024 №55/3309, майору поліції ОСОБА_9 повторно було запропоновано надати пояснення в рамках цього службового розслідування, зокрема, за фактами здійснення прогулу 18.10.2024, а також обшуку 23.10.2024 за місцем його мешкання.

Листом ДУ «Одеська випрана колонія (№ 14)» (вх. УГІ ГУНП від 12.11.2024 №4119) на адресу голови дисциплінарної комісії було направлено письмове пояснення майора поліції ОСОБА_6 від 12.11.2024, в якому останній від надання пояснень відмовився, посилаючись на статтю 63 Конституції України, про що свідчить його особистий підпис у бланку пояснення.

14.11.2024 р. пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2906 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ОРУП №1 ГУНП в Одеській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 3, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІI, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 №1700-VII, абзаців другого, третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНІ в області від 04.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», абзацу першого пункту 3.6 розділу III Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в області від 24.04.2023 №1000, пункту 16 функціональних обов`язків від 10.01.2024 №60вн.218, до майора поліції ОСОБА_1 (0092670), зарахованого в розпорядження ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

19.11.2024 наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1850 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України ) майора поліції ОСОБА_1 (0092670), зарахованого в розпорядження Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 19 листопада 2024 року.

Підстава: наказ ГУ НП в Одеській області №2906 від 14.11.2024 про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та довідка УЛМТЗ ГУНП в Одеській області від 18 листопада 2024 року №202 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Вважаючи оскаржувані накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон № 580-VIII), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яким передбачено, зокрема:

- Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. (частина перша статті 1 Закону №580-VIII);

- на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». (частина 2 ст. 3 Закону №580-VIII);

- під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». ( частина четверта статті 8 Закону №580-VIII, яка набула чинності 01.05.2022);

- поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. (частина перша статті 17 Закону № 580-VIII);

- поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. ( пункти 1 та 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII);

- у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». (частина перша статті 19 Закону № 580-VIII);

- підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII);

- керівник поліції: у межах повноважень надає доручення, обов`язкові для виконання поліцейськими, державними службовцями і працівниками поліції; призначає на посади та звільняє з посад у порядку, визначеному законом та іншими нормативно-правовими актами про державну службу, державних службовців апарату центрального органу управління поліції. (пункти 9, 12 частини 1 статті 22 Закону №580-VIII);

- поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 23 Закону №580-VIII);

- служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. (частина перша статті 59 Закону №580-VIII);

- особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». (частина перша статті 64 Закону №580-VIII);

- поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. (підпункт 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII).

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII), яким визначено:

- суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: поліцейські (п.п « 2» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону №1700-VII);

- особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. (стаття 22 Закону №1700-VII);

- особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими. (стаття 38 Закону №1700-VII);

- особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності. (стаття 42 Закону №1700-VII).

Наказом МВС України №1179 від 09 листопада 2016 року затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених (далі - Правила №1179), якими визначено, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. ( абзаци 1-3 пункту 1 розділу ІІ Правил №1179).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 5 березня 2018 року №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема,

- службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту);

- службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту);

- за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту);

- дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. (стаття 12 Дисциплінарного статуту);

- до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції. (пункт 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту);

- службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. (частини 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту);

- порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту);

- під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. (частина 1 статті 18 Дисциплінарного статуту);

- поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. (частина 2 статті 18 Дисциплінарного статуту)

- у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. (частини 7-8 статті 19 Дисциплінарного статуту).

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), яким передбачено, зокрема, .

- службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. (пункт 4 розділу V Порядку №893);

- розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. (пункт 7 розділу V Порядку №893);

- у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. (пункт 1 розділу VІІ Порядку №893).

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, у т.ч. вчинення дій, що підривають авторитет поліції є дисциплінарним проступком, за який до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Так, однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Спірність питання у даній справі виникла у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення на поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі висновків дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області про результати службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці т. в. о. начальника УГІ ГУНП в Одеській області майора поліції І. Прібилова від 23.10.2024 р., затвердженими 13.11.2024 р. начальником ГУНП в Одеській області.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами службового розслідування, висновки дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку базуються на матеріалах документів наданих з ТУ ДБР (вх. від 30.10.2024 №3999 та від 31.10.2024 №4024), зокрема: витягу з ЄРДР №0001787; копії протоколів допитів свідка ОСОБА_11 від 02.10.2024 та 24.10.2024; копію протоколу обшуку за місце мешкання майора поліції ОСОБА_6 від 23.10.2024; копію протоколу затримання майора поліції ОСОБА_6 в порядку статті 208 КПК України від 23.10.2024; копію протоколу вручення грошових коштів від 18.10.2024 з додатками; копію повідомлення майору поліції ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьої статті 332 КК України; копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2024 про обрання поліцейському запобіжного заходу. Окрім цього листом дисциплінарну комісію було проінформовано щодо порушення майором поліції ОСОБА_2 правил трудового (службового) розпорядку в частині здійснення зустрічі 18.10.2024 із свідком у робочий час поза свого робочого місця. Більш того ТУ ДБР проінформувало про те, що на вказану зустріч майор поліції ОСОБА_3 приїхав на власному автомобілі «FORD FOCUS», н.з. НОМЕР_1 . Та більше в ході обшуку за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_6 було виявлено, що вказаний поліцейський зберігав належну йому травматичну та вогнепальну зброю (дві одиниці) з порушенням встановленого порядку щодо їх зберігання, зокрема, за відсутності сейфу або металевої шафи за місцем мешкання.

За позицією позивача рішення дисциплінарної комісії про звільнення з органів поліції ОСОБА_1 полягає у вчиненні ним нібито кримінального правопорушення, проте закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, закріплена передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідач заперечуючи щодо вказаного доводу позивача, стверджує що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Надаючи оцінку оскаржуваним наказам відповідача у межах доводів сторін, колегія і виходить з наступного.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року у справі №260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі №825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі №340/1502/19 , від 15 серпня 2024 року у справі №420/5700/23.

Як зазначалось вище, відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, враховуючи висвітлення даної події в мережі «Інтернет», порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

При цьому, зауважує, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів службового розслідування, наприкінці вересня 2024 року майор поліції ОСОБА_3 в особистій зустрічі зі старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП капітаном поліції ОСОБА_12 , повідомив останньому про те, що він може організувати незаконне переправлення через державний кордон України осіб, які є військовозобов`язаними за грошову винагороду у розмірі 6500 доларів США. У подальшому, узгодивши час і місце зустрічі, продовжуючи свій злочинний намір на отримання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів майор поліції ОСОБА_3 зустрівся з капітаном поліції ОСОБА_13 того ж дня приблизно о 14:00 у провулку Чорновола у місті Одесі. У ході вказаної зустрічі капітан поліції ОСОБА_14 передав за організацію незаконного переправлення через кордон ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 6500 доларів США. Далі у межах контрольованого прикордонного району, біля с. Савчинське Роздільнянського району Одеської області працівниками правоохоронних органів був зупинений автомобіль «DAEWOO LANOS» з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , намір яких щодо незаконного перетину державного кордону України поза меж пункту пропуску був припинений. Відразу за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_6 (в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ) було проведено обшук за присутності зокрема майора поліції ОСОБА_6 .

Згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 18.10.2024 п`ять купюр було вручено працівником УСБУ в Одеській області капітанові поліції ОСОБА_19 для документування протиправної діяльності майора поліції ОСОБА_6 в рамках вищевказаного кримінального провадження. Купюра №9 (KG41097768B) вказана за №1 у протоколі та фото на сторінці першій додатку перша купюра зверху. Купюра № 10 (HK65043367B) вказана за №2 у протоколі та фото на сторінці першій додатку друга купюра зверху. Купюра №11 (KB05445485*) вказана за №3 у протоколі та фото на сторінці першій додатку третя купюра зверху. Купюра №12 (AB27722347A) вказана за №4 у протоколі та фото на сторінці першій додатку четверта купюра зверху. Купюра №13 (AE71107266B) вказана за №5 у протоколі та фото на сторінці першій додатку п`ята купюра зверху. Таким чином в ході обшуку було виявлено та вилучено зокрема 500 доларів США (5 купюр номіналом 100 доларів США), які 18.10.2024 майор поліції ОСОБА_3 отримав від капітана поліції ОСОБА_20 . Далі майора поліції ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України та поміщено до ІТТ №1 ГУНП.

23.10.2024 старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу ТУ ДБР П. Чікаловим майору поліції ОСОБА_9 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

В межах проведення службового розслідування 12.11.2024 року ОСОБА_1 була надана можливість викласти обставини дисциплінарних порушень у поясненні, від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.

При цьому, колегією суддів враховуються доводи відповідача, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.08.2024 р. у справі №420/5700/23, від 03.04.2024 р. у справі №420/9503/22, від 14.03.2024 р. у справі №420/11778/22.

Позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання хабаря та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме позивач свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону №580-VIII.

З урахуванням тяжкості проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Також, під час службового розслідування встановлено, що позивачем не було повідомлено про пропозицію неправомірної вигоди через спецлінією « 102», не складанні відповідного письмового рапорту на ім`я свого безпосереднього керівника під час надходження пропозиції про одержання неправомірної винагороди, вступі у протиправні діяння, пов`язані з отриманням неправомірної вигоди за організацію незаконного перевезення військовозобов`язаного ОСОБА_11 за межі України.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого наказом МВС України від 08.02.20219 №100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Вказане також свідчить про порушення позивачем і вимог Закону №1700-VII.

Зокрема, відповідно до положень частини першої статті 22 Закону №1700-VII поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Вимогами ст.ст.38 та 42 Закону №1700-VII визначені обов`язки, у т.ч. поліцейського, під час виконання своїх службових повноважень, серед іншого, неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, не допускати зловживань.

Стосовно відсутності вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, то вказане не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Зокрема, в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови у справах №420/241/20, №420/5700/23, №420/9503/22, №420/11778/22) законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Оскільки предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни, тому, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, дисциплінарна комісія діяла в межах установленої законом компетенції, оскільки правомірно використала відомості, необхідні для здійснення своїх повноважень, надала оцінку тільки фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку та про ступінь його вини, та використала установлені факти для прийняття оскаржуваних наказів.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем вчинений проступок, який проявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, тобто проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

Таким чином, з урахування наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки вимоги позивача щодо поновлення позивача на посаді начальника сектора водної поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від вимог щодо протиправності наказу щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, відповідно такі вимоги також не підлягають задоволенню.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, а також через призму згаданих правових висновків Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 23.07.2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька