Справа № 140/3615/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3615/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в ТзОВ Торговий дім Олена ЛТД з 16.01.1996 по 01.04.1998 та зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в ТзОВ Торговий дім Олена ЛТД з 16.01.1996 по 01.04.1998 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даного страхового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у січні 2025 року звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою з питань зарахування до страхового стажу періоду роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 у ТзОВ «Торговий дім «Олена» та здійснення перерахунку призначеної пенсії.

Проте, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 17.02.2025 повідомило , що при обчисленні страхового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 не враховано період роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в ТзОВ Торговий дім Олена, оскільки відсутній запис про звільнення.

Позивач з такими діями не погоджується та зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства, відповідальність за організацію ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім цього, рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2017 у справі № 165/1215/17, яке набрало законної сили, розірвано трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ Торговий дім Олена на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 01.04.1998.

Тому, вважає дії органу пенсійного фонду щодо не зарахування періоду роботи у вказаному підприємстві до страхового стажу позивача протиправними.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 23).

Копія вказаної ухвали доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ у Волинській області 14.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 25), проте відповідач відзиву у встановлений судом строк не подав.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 21.01.2025 до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи директором підприємства ТзОВ Торговий дім Олена з 16.01.1996 по 01.04.1998 та здійснення перерахунку призначеної пенсії. До заяви додала копію паспорта, ідентифікаційного коду, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2017 у справі № 165/1215/17 (а.с.10).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 17.02.2025 № 2224-903/С-02/8-0300/25 повідомило позивача про те, що при обчисленні страхового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 не враховано період роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в підприємстві «Торговий дім «Олена», оскільки відсутній запис на звільнення.

Також роз`яснено, що у разі надання відомостей, що підтверджують даний період роботи з посиланням на первинні документи та підтвердження факту сплати страхових внесків, буде переглянуто обчислення тривалості страхового стажу (а.с. 8-9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, приписами статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені або зазначені неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з незарахуванням пенсійним органом при розгляді заяви про перерахунок пенсії періоду роботи позивача з 16.01.1996 по 01.04.1998 у ТзОВ «Торговий дім «Олена», оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення.

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 слідує, що 16.01.1996 (наказ №1/к від 17.01.1996) позивач була призначена директором підприємства «Торговий дім «Олена» ЛТД. Вказаний запис засвідчено печаткою підприємства.

Однак, долучена до позовної заяви копія трудової книжки позивача дійсно не містить запису про звільнення позивача з роботи з вказаного підприємства до трудової книжки.

З даного приводу суд зазначає, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Отже, Інструкцією передбачений порядок внесення виправлень до трудової книжки.

Відтак, надана трудова книжка заповнена без дотримання встановленого порядку.

Таким чином така ситуація позбавляє можливості встановити період роботи ОСОБА_1 у ТзОВ «Торговий дім «Олена».

Проте, період роботи позивача у даному підприємстві з 16.01.1996 по 01.04.1998 підтверджено іншими документами, що дає можливість для зарахування до страхового стажу згідно з пунктом 3 Порядку №637.

Так, судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2017 у справі № 165/1215/17, яке набрало законної сили 03.10.2017, розірвано трудовий договір укладений між ОСОБА_1 та юридичною особою Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Олена", на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, з 1 квітня 1998 року.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 17.01.1996 між ОСОБА_1 та ТзОВ "Торговий дім "Олена" ЛТД був укладений усний трудовий договір, що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 та згідно наказу №1/к від 17.01.1996 ОСОБА_1 призначена директором підприємства "Торговий дім "Олена" ЛТД з 16.01.1996.

Як було встановлено судом, трудові відносини між сторонами фактично припинені 31.03.1998, фактично трудовий договір розірвано з ініціативи власника у зв`язку із ліквідацією підприємства, проте процедури розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконано, повернено трудову книжку без запису у ній про звільнення ОСОБА_1 .

Суд у мотивувальній частині судового рішення зазначав, що згідно з статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок у строки, визначені ст.116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

За таких обставин суд вважав необхідним розірвати трудовий договір, укладений 17.01.1996 між сторонами, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП (а.с. 12-13).

Отже, вказаним судовим рішенням підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у ТзОВ «Торговий дім «Олена» в період з 16.01.1996 по 01.04.1998.

Водночас, як слідує з листа Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.04.2017 № 3305/03-12, ТзОВ «Торговий дім «Олена» відповідно до поданих звітів за період 16.01.1996 по 31.01.1998 та з 01.03.1998 по 31.03.1998 нараховувало заробітну плату та сплачувало страхові внески (а.с. 14).

Отже, в даному випадку, позивачем, крім трудової книжки було надано відповідачу інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник, а саме: рішення суду від 20.09.2017 у справі № 165/1215/17, яким підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у ТзОВ «Торговий дім «Олена» у період з 16.01.1996 по 01.04.1998 та нарахування заробітної плати і сплати страхових внесків у спірний період.

Суд зауважує, що частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач надавала відповідачу копію рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2017 у справі № 165/1215/17, проте органом пенсійного фонду вказане рішення суду було проігноровано.

На думку суду, вказаний період роботи позивача не зарахований відповідачем до страхового стажу протиправно.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що позивач період роботи позивача у ТзОВ «Торговийц дім «Олена» з 16.01.1996 по 0104.1998 підтверджено належними та допустимими доказами, а тому вказаний період роботи позивача повинен бути зарахований до її страхового стажу.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ у Волинській області протиправно не зараховано зазначений період до страхового стажу позивача, а тому такі дії останнього є протиправними, а позов в цій частині задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, з врахуванням спірного періоду роботи, суд зазначає наступне.

За приписами частини четвертої статті 45 Закону №1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії 21.01.2025, то пенсія останній підлягає перерахунку саме з 01.02.2025, тобто з 01 числа наступного місяця, оскільки відповідну заяву з необхідними документами подано після 15 числа 21.01.2025.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в ТзОВ Торговий дім «Олена», зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в ТзОВ Торговий дім «Олена», з 01.02.2025.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 02.04.2025 (а.с. 4).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в ТзОВ «Торговий дім «Олена».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 16.01.1996 по 01.04.1998 в ТзОВ «Торговий дім «Олена».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 6, ).

Суддя Р.С. Денисюк