Справа № 160/14888/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
22.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:
зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 шахтарі, період навчання у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі з 01.09.1979 по 20.06.1983 на підземних роботах з повним робочим днем;
зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах з повним робочим днем в шахті за Списком №1 періоди роботи з 03.08.1983 по 20.10.1983, з 16.12.1985 по 17.03.1989;
зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди ведення підприємницької діяльності з 02.11.1993 по 31.01.1994, з 01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.05.1994 по 30.09.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 01.04.2011 по 15.09.2011;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком від 23.12.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив; про час та місце розгляду справи повідомлений через систему Електронний суд.
10.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам викладеним в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.
23.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003року. Вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд та опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Так, з оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:
- періоди роботи з 03.08.1983 по 20.10.1983 та з 16.12.1985 по 17.03.1989, оскільки відсутнє підтвердження нездійснення іншою державною пенсійних виплат;
-період ведення підприємницької дільяності з 19.12.1995 по 30.09.1999 та з 01.01.2001 по 31.12.2001, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;
-період ведення підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, оскільки відсутня сплата внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, відповідно до наданого розрахунку стажу (РС-право) вбачається, що період навчання у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі не зараховано до пільгового стажу позивача, та відповідно період роботи на шахті "Дубовська" виробничого об`єднання з видобутку вугілля "Карагандавугілля" (з 03.08.1983 по 20.10.1983; з 16.12.1985 по 17.03.1989) також не зараховано ні до страхового, ані до пільгового стажу.
Позивач вважає вищезазначене рішення протиправним, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом не враховано до страхового стажу періоди роботи позивача період навчання у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі з 01.09.1979 по 20.06.1983, до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах з повним робочим днем в шахті за Списком №1 періоди роботи з 03.08.1983 по 20.10.1983, з 16.12.1985 по 17.03.1989 та до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди ведення підприємницької діяльності з 02.11.1993 по 31.01.1994, з 01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.05.1994 по 30.09.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 01.04.2011 по 15.09.2011.
Вирішуючи питання неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача, суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи позивача у спірний період:
- з 03.08.1983 по 15.10.1983, з 16.12.1985 по 17.03.1989 - на шахті «Дубовська» виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Карагандавугілля».
Крім того, 13.06.2024 Комунальна державна установа «Державний архів міста Сарань» Управління культури, архівів та документації Карандинської області підготувало та надало Позивачу архівну довідку №Д-814-ФЛ, у якій відображена інформація про те, що Позивач дійсно два рази був працевлаштований на посаду підземнного гірничого майстра з нарахуванням відповідної заробітної плати.
Однак періоди роботи з 03.08.1983 по 20.10.1983 та з 16.12.1985 по 17.03.1989, не були зараховані до страхового стажу позивача, оскільки відсутнє підтвердження нездійснення іншою державною пенсійних виплат.
За приписами ч.2 ст.4 Закону №1058 визначено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Згідно ч.2 ст.10 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
13.03.1992 державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення (надалі - Угода), в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (ст.1).
Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Згідно зі ст.3 Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Відповідно до ст.5 Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно з ч.2-3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Згідно зі ст.7 вказаної Угоди розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.
Відповідно до ст.11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Згідно з ч.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м.Москві.
Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.
При цьому, відповідно до інформації, наведеної в листі Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210, Угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року.
Таким чином, до 19.06.2023р. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
З огляду на наведені вище положення Угоди суд зазначає, що вихід України із вказаної Угоди жодним чином не тягне за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх (через існування фактичних та законних трудових відносин) виникли ще до виходу держави-учасниці із Угоди.
При цьому, в трудовій книжці позивача зазначені періоди роботи з посиланням на накази, згідно з якими позивача прийнято та звільнено з роботи, інформацію про роботодавців, записи про звільнення засвідчені печатками підприємств, що унеможливлює неврахування періодів роботи позивача, зазначених в трудовій книжці, до його страхового стажу.
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача або недоліки уточнюючих довідок, відповідачем суду не надано та їх достовірність в оспорюваному рішенні не заперечується.
Згідно з ч.2-3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення (припинення дії для України 19.06.2023) для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Враховуючи вищевикладене, наведені вище спірні періоди роботи позивача на території Республіки Казахстан відповідно до записів трудової книжки підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо припинення України участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року" від 29.11.2022 №1328, то суд звертає увагу на те, що згідно статей 9, 58 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відтак, враховуючи положення статей 9, 58 Конституції України, тільки з дати припинення в участі в Угоді від 13.03.1992 ця Угода не враховується, при цьому нормативно-правові акти про вихід з вказаної Угоди не мають зворотної дії в часі, тому не можуть поширюватися на стаж, набутий в період її чинності.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач-2 протиправно не зарахував вищенаведені періоди роботи позивача до її страхового стажу та прийняв оспорюване рішення з порушенням вимог вищенаведеного законодавства.
При цьому, судом враховується і те, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Враховуючи вищевикладене, наведені вище спірні періоди роботи позивача з 03.08.1983 по 20.10.1983 та з 16.12.1985 по 17.03.1989, на території Республіки Узбекистан відповідно до записів трудової книжки підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу 03.08.1983 по 20.10.1983 та з 16.12.1985 по 17.03.1989, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалося вище, відповідно до записів у трудовій книжці Позивача у спірний період займався такою трудовою діяльністю: з 03.08.1983 по 20.10.1983 (запис №5, 8) та з 16.12.1985 по 17.03.1989 (запис №10-11) працював гірничим майстром з повним робочим днем у шахті.
Позивач зауважує, що записи в трудовій книжці виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. Зауважень до оформлення трудової книжки Відповідачем не висловлено.
Відповідно до п. 1 Порядку №383 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоратичні фонди.
Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Так, постановою СРСР №10 від 26.01.1991, постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.194, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Позивач зауважує, що працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.
Підсумовуючи вищевикладене, зі змісту матеріалів справи підтверджується, що Позивач обіймав посаду, передбачену Списком №1 за яким встановлюються пільгові умови пенсійного забезпечення з 03.08.1983 по 20.10.1983 та з 16.12.1985 по 17.03.1989, тому ці періоди роботи належать до пільгового стажу і підлягають обов`язковому зарахуванню при розрахунку страхового стажу та пенсії Позивача.
Щодо вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу Позивача періоду його навчання з 01.09.1979 по 20.06.1983 у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі, суд зазначає наступне.
Так, згідно з пунктом «д» статті 36 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 06.09.1982 підтверджується факт проходження Позивачем навчання та проходження практики у цей період (з 03.09.1982 по 23.11.1982, з 11.03.1983 по 03.05.1983 (записи №1-4) з подальшим працевлаштуванням за набутою професією, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» є підставою для зарахування всього періоду навчання до пільгового стажу. Матеріалами справи повністю підтверджується період навчання 01.09.1979 по 20.06.1983, який зараховано до страхового стажу Позивача, що свідчить про те, що всі документальні вимоги були дотримані, а записи відповідають встановленим нормам та правилам, підтверджуючи їх достовірність.
Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» №103/98-ВР від 10.02.1998 час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперевний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Дата закінчення навчання: 20.06.1983, а дата зарахування на роботу за набутою професією: 03.08.1983 (за наказом про прийняття на роботу №149к від 05.08.1983, згідно трудової книжки).
Таким чином, тривалість перерви між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією - менше двох календарних місяців, отже - не перевищує трьох місяців.
Згідно ч. 4 ст. 43 Закону №1060, вищі навчальні заклади певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують заклади освіти нижчого рівня акредитації. Отже, у даному випадку технікум, в якому проходив навчання Позивач у спірний період, здійснював підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують заклади освіти нижчого рівня акредитації, тобто училища.
Оскільки між датою закінчення навчання (червень 1983) та датою прийняття на роботу за отриманою професією (серпень 1983) пройшло менше трьох місяців, наявні підстави для зарахування періоду навчання та періоду проходження виробничої практики до пільгового стажу.
Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №367/945/17.
З огляду на вищезазначене, суд вважає за недохідне зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, період навчання у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі з 01.09.1979 по 20.06.1983 на підземних роботах з повним робочим днем.
Щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності з 02.11.1993 по 31.01.1994, з 01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.05.1994 по 30.09.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 01.04.2011 по 15.09.2011, суд зазначає наступне.
Розділом XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01.05.1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
- з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
- з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000 р., з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (далі - єдиний внесок).
Так, відповідно до частин першої, другої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
В силу пункту 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою КМУ від 04.06.1998 р. №794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою Правління ПФУ №5-5 від 10.06.1994 р. (далі - Інструкція №5-5) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток №1).
Згідно із пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління ПФУ від 06.09.1996 р. № 11-1 (далі - Інструкція №11-1), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.
В силу пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 р. №11-1 платники, перелічені в пп.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п.2.7 - за постійним місцем проживання.
Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку, що у період з 1993 р. по 01.07.2000 р. на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.
Позивач з 29.10.1993 зареєстрований фізичною особою-підприємцем у Виконавчому комітеті Дніпропетровської міської ради, згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи серії В00 №329119, що також підтверджується заміненим свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця серії В02 №562655 від 02.12.2009 у зв`язку із зміною місця проживання фізичної особи-підприємця.
Для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Документами, які підтверджують ведення підприємницької діяльності та є підставою для зарахування стажу до 01 січня 2004 року є:
- вибіркові квитанції, які зберігайся у Позивача, про сплату у 1994-1997 роках податків, в тому числі до Пенсійного фонду України, пенсійних внесків, що свідчить про те, що у спірний період він як фізична особа-підприємець дійсно здійснював підприємницьку діяльність;
- Сертифікат на право провадження торгівельної діяльності №0325 від 06.12.1995 (дійсного до 06.12.1996) та Ліцензію №004637 від 22.01.1997 (дійсну до 22.01.2000) на торгівельну діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.
Відоповідно до довідки про взяття на облік платника податків №37 від 14.02.2006, Позивач узятий на облік 19.12.1995 за №1250 ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.
Згідно відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19.02.2025, Позивач як фізична особа-підприємець, перебував на обліку в Головному управлінні у період з 02.11.1993 до 15.09.2011, однак надати інформацію про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.1994 до 01.10.1999 не є можливим у зв`язку з тим, що документи про сплату внесків не збереглися (термін 3 роки).
Також, відповідно до листа Головного управління ДПС в Дніпропетровській області від 10.09.2024, Позивач перебував на податковому обліку, як фізична особа-підприємець з 19.12.1995 по 15.01.2010 в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (ГУ ДПС, Шевченківська ДПІ). Також зазначено, що наявна інформація щодо ведення підприємницької діяльності Позивачем у період з 01.01.2000 по 31.12.2002 за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, а також свідоцтвом про сплату єдиного податку серії А №687680 (2003 рік)
Водночас, з даного листа вбачається, що у податкового органу відсутня можливість надати інформацію про застосування спрощеної системи оподаткування за період з 01.01.1993 по 31.12.2003 (через сплив терміну зберігання (5 років) відповідних документів).
Зазначений лист не містить відомостей про наявну у позивача заборгованість, що, в свою чергу, свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.
До позивача як ФОП не застосовано фінансових санкцій за несплату страхових внесків, не було виявлено жодних порушень з його боку, які б відповідно до чинного законодавства, стали підставою для незарахування до страхового стажу періодів провадження позивачем підприємницької діяльності.
Оскільки Позивач не може бути позбавлений права на зарахування до страхового стажу періоду зайняття ним підприємницькою діяльністю у зв`язку із відсутністю у контролюючого органу відповідних відомостей, оскільки обставини, пов`язані з терміном зберігання таких документів та відомостей, не залежать від його волі та не можуть ставитися йому у вину.
Документами, які підтверджують зарахування стажу у період з 01 січня 2004 року по 15 вересня 2011 року є наявна у Головному управлінні ДПС в Дніпропетровській області інформація щодо ведення підприємницької діяльності Позивачем у період з 01.01.2003 по 31.12.2011 із зазначенням реквізитів документів, які передбачають застосування останнім спрощеної системи оподаткування та сплату єдиного податку, а саме: свідоцтва про сплату єдиного податку, серії Г №390907 (2006 рік), серії Д №185554 (2007 рік), серії Е №425736 (2008 рік), серії Є №369537 (2009 рік), серії 3 №748245 (2010 рік), серії И №819077 (2011 рік), що підтверджується тим же листом податкового органу від 10.09.2024. Такий підприємець не є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Вказаним листом дійсно підтверджується факт перебування у спірний період на спрощеній системі оподаткування. Більш того, він не містить відомостей про наявну у Позивача заборгованість, що в свою чергу, свідчить про сплату Позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності. До Позивача як ФОП фінансові санкції за несплату страхових внесків не застосовувалися.
Долучені Позивачем до позову звіт про нарахування та сплати суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік та ярлик- розписка (за 2005,2008 роки), підтверджують сплату єдиного податку у звітних кварталах, у тому числі у спірний період з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008.
Позивач також надав відповідне свідоцтво про сплату єдиного податку серії Е №425736, серії И №819077 в яких наявні відомості про термін дії свідоцтва (2008 та 2011 роки).
У зв`язку з прийняттям рішення про ліквідацію підприємницької діяльності фізичною особою, 18.08.2011 Дніпровським МДПІ Позивачу видано довідку про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов`язкових платежах), у якій зазначено, що станом на дату реєстрації цієї довідки у платника податків відсутня заборгованість по податках, зборах (обов`язкових платежах).
Як вже зазначено судом вище, відповідно до постанови КМУ від 03.10.2018 р. №793, фізичним особам-підприємцям зараховуватимуться до стажу, при обчисленні пенсії, періоди ведення фізичним особами підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, у тому числі із застосуванням фіксованого податку: 1) з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності, які викликали в нього сумнів під час розгляду поданої до заяви про призначення пенсії за віком документів.
Таким чином, враховуючи те, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в період до набрання чинності Законом №1058-IV, а законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності до 31.12.2003 на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а також приймаючи до уваги однаковий правовий статус «суб`єкта підприємницької діяльності» який існував як в період здійснення позивачем підприємницької діяльності так і в період з 01.01.1998 (період зазначений в Законі №1058-IV), свідчить про наявність підстав для зарахування до його страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 02.11.1993 по 31.01.1994, з 01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.05.1994 по 30.09.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 01.04.2011.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 139, 241, 242-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:
- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 шахтарі, період навчання у Карагандинському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі з 01.09.1979 по 20.06.1983 на підземних роботах з повним робочим днем;
- зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах з повним робочим днем в шахті за Списком №1 періоди роботи з 03.08.1983 по 20.10.1983, з 16.12.1985 по 17.03.1989;
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди ведення підприємницької діяльності з 02.11.1993 по 31.01.1994, з
01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.05.1994 по 30.09.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 01.04.2011 по 15.09.2011;
Повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком від 23.12.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін