Справа № 160/18875/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
27 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року (суддя Єфанова О.В.) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року по справі № 160/18875/23 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2024 року по справі № 160/18875/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі №160/18875/23 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.09.2024 року по справі № 160/18875/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року скасовано, справу №160/18875/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

24 вересня 2024 року адміністративна справа №160/18875/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 року передана для продовження розгляду головуючому судді Тулянцевій І.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/18875/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії та відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Розгляд справи по суті розпочато з 31.10.2024 року.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року витребувано у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області копію листа від 18.08.2022 року №0400-010508-8/84686.

11 лютого 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на виконання ухвали суду від 31.01.2025 року, надано копію листа від 18.08.2022 року №0400-010508-8/84686.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі №160/12427/19 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди -задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2 перерахованої відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у порядку абз.4 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, починаючи з 01.01.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року одним платежем у розмірі 44 694.24 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 заповідав усе своє майно, належні йому майнові права та обов`язки ОСОБА_1 (своїй доньці), що підтверджується копією заповіту від 03.03.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

12 травня 2022 р. приватним нотаріусом Бурдік С.С. здійснена реєстрація спадкової справи № 69276604 після смерті ОСОБА_2 .

12 травня 2022 р. приватний нотаіус Бурдік С. на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено запит № 32/02-14 «Про надання інформації, щодо померлого». Відповідно до цього запиту приватний нотаріус просила повідомити про наявність недоотриманої померлим ОСОБА_2 пенсії, у тому числі, не виплаченої суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року по справі № 160/12427/19.

13 березня 2023 р. приватним нотаріусом Бурдік С.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на нараховану, але не виплачену суму пенсії. Підставою такої відмови приватним нотаріусом зазначена та обставина, що «Згідно Листа Пенсійного фонду України №0400-010508-8/84686 від 18.08.2022 року повідомляється, що недоотримана пенсія відсутня, але ОСОБА_2 була нарахована доплата, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/12427/19. Вищезазначеним листом Пенсійного фонду України повідомлено, що особі, яка має право на отримання цієї доплати, необхідно звернутись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідною заявою про заміну сторони по справі №160/12427/19».

30 травня 2023 р. за вих. № 24928-18479/М-01/8-0400/23 на звернення позивача від 01.05.2023 (вх. №018479/М-0400-23) Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило заявницю про наявність нарахованої доплати до пенсії ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 по справі № 160/12427/19 та необхідність звернення до цього ж суду із заявою про заміну сторони у справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року по справі № 160/18875/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2024 року по справі № 160/18875/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі №160/18875/23 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.09.2024 року по справі № 160/18875/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року скасовано, справу №160/18875/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважаючи, протиправними дії відповідача щодо ненадання приватному нотаріусу інформації про суми пенсії, які нараховані, але не виплачені ОСОБА_2 за життя, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина третя статті 52 Закону №1058-IV).

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2024 року по справі №160/18875/23 зазначає, що положення статті 61 Закону №2262-ХІІ необхідно тлумачити в системному взаємозв`язку з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначеному законом порядку. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

У справі, що розглядається суди встановили, що позивачка звернулась до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на нараховану, але не виплачену за життя суму пенсії, що належала її батьку. При цьому, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з тим, що пенсійний орган листом від 18.08.2022 повідомив про відсутність недоотриманої ОСОБА_2 пенсії.

Судом встановлено, що підставою для скасування судом касаційної інстанції рішень судів попередніх інстанцій було встановлення наявності листа пенсійного органу від 18.08.2022, який став підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії та відповідно, не був предметом дослідження ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції. Судом касаційної інстанції у постанові від 10.09.2024 року по справі № 160/18875/23 встановлено, що саме зазначений лист пенсійного органу від 18.08.2022 став перешкодою для реалізації позивачкою її права на отримання спадщини.

Також у постанові від 10.09.2024 року по справі № 160/18875/23 колегія суду вважала необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати позивачці недоотриманих її батьком сум пенсії у зв`язку з тим, що вона не зверталась до ГУ ПФУ за здійсненням такої виплати і не довела факту, що на день смерті вона проживала разом з ОСОБА_2 , оскільки позивачка не виявляла бажання отримати зазначені суми пенсії в порядку спеціально визначеної статтею 61 Закону № 2262-ХІІ процедури (яка стосується лише певного кола осіб: що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті), натомість позивачка реалізовує своє право на отримання зазначених сум в поряду спадкування.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, послався на те, що підставою для відмови позивачці у вчиненні нотаріальної дії став лист саме Пенсійного фонду України (як це зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2023), а не ГУ ПФУ, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що безпосередньо ГУ ПФУ протиправних дій чи бездіяльності, які б порушували права позивачки не вчиняло.

Однак такий висновок апеляційного суду, на думку колегії суддів касаційної інстанції, був визнаний необґрунтованим з огляду на те, що на запит приватного нотаріуса надавало відповідь саме ГУ ПФУ, яке є відповідачем у цій справі, а тому, саме зазначений територіальний орган Пенсійного фонду України вчинив протиправні дії, які призвели до порушення її прав. На підтвердження зазначеного позивачка долучила до матеріалів справи копію першої сторінки листа ГУ ПФУ від 18.08.2022 №0400-010508-8/84686.

Частиною 5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже враховуючи висновки Верховного Суду у цій справі про те, що положення статті 61 Закону №2262-ХІІ необхідно тлумачити в системному взаємозв`язку з положеннями Цивільного кодексу України, суд приходить до наступних висновків.

По-перше позивач вчиняючи дії щодо спадкування неотриманих за життя сум пенсії померлого батька, діяла в межах діючого спадкового законодавства, а відтак норми спеціального закону, яким в даному випадку є Закону №2262, є не релевантними, а відтак посилання відповідача на відповідні статті Закону №2262 є помилковими.

По-друге матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 за життя було нараховано пенсію у сумі 44 694.24 грн., проте виплату не здійснено.

По-третє позивач звернулася до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на нараховану, але не виплачену за життя суму пенсії, що належала її батьку. При цьому, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з тим, що пенсійний орган листом №0400-010508-8/84686 від 18.08.2022 повідомив про відсутність недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, тобто відповідач своїми діями здійснював перешкоду в отриманні позивачем належних їй на праві спадкування коштів.

По-четверте суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправні дії, з огляду на те, що згідно листа №0400-010508-8/84686 від 18.08.2022 та розрахунку пенсії ОСОБА_2 , останнім за життя не отримано належних до виплати сум пенсії, а в подальшому здійснено перешкоджання у їх отриманні його дочкою ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень частини 1 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі №160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік Світлані Станіславівни відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя та в якій установі (на рахунках яких банків або установ) знаходяться ці грошові кошти.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева