Справа № 420/7781/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7781/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить суд визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000038;

- визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA500500/2025/000028/2 від 19.01.2025.

Позивач обґрунтовує позов тим, що року між ТОВ « 100 ШИН+ » (Покупець) та «HUAYI GROUP (THAILAND) COMPANY LIMITED» , Таїланд (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 100SH- PRIHUAYI від 13.06.2024 (Додаток № 1), відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує Вантажні та легкові шини Виробник: «HUAYI GROUP (THAILAND) COMPANY LIMITED» у кількості та по цінам, вказаним у Комерційному Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойс. Сума контракту та умови поставки визначаються згідно Інвойс.

Відповідно до умов договору на підставі Рахунку - проформи № 202408602 від 19.09.2024 (Додаток № 2) ТОВ « 100 ШИН +» здійснило попередню оплату банківський платіжний документ № 43 від 24.09.2024 (Додаток №3) .

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до митниці електронна митна декларація № 25UA18U2 від 16.01.2025 якої було додано : Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 25.09.2024; Рахунок-проформа (Proforma invoice) 202408602 від 19.09.2024; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 25.09.2024; Коносамент (Bill of lading) 01 від 19.10.2024;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 4441 від 15.01.2025; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) CO2024-99K-00180215 від 25.10.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару 43 від 24.09.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг ТФ6 від 18.12.2024; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 18.12.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 25.09.2024; Розрахунок ціни (калькуляція) від 25.09.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) 100SH- PRIHUAYI від 13.06.2024; Договір (контракт) про перевезення 26092024_4 від 26.09.2024; Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції») UА.РN.191.3870-24 від 11.12.2024; Інші некласифіковані документи 00045181 від 26.09.2024; Копія митної декларації країни відправлення А317 від 16.10.2024.

Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 189,90 Дол. США за один./ або 2,48 Дол. США/ кг.

18.01.2025 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем на підтвердження заявленої митної вартості Товару за першим методом - за ціною договору були надані додаткові документи:

Лист пояснення ТОВ « 100 ШИН +» № б/н від 18.01.2025; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024 (наданий вдруге ).

Митницею за результатами перевірки митної декларації безпідставно застосовано другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500500/2025/000028/2 від 19.01.2025, яким митну вартість товару визначено за другорядним (3) методом щодо подібних (аналогічних) товарами скориговано митну вартість товару на рівні 3,4466 дол. США/ кг. та винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UА500500/2025/000038 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів

Не погоджуючись з рішенням митного органу Позивач подав нову МД № 25UА14U8 від 19.01.2025 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

На думку позивача оскільки декларантом при митному оформленні надані усі необхідні документи, що підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору, ідентифікували оцінюваний товар, не містили розбіжностей та кореспондуються між собою, висновки митного органу про наявність будь-яких розбіжностей та сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару є необґрунтованими.

Вважає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Представник Одеської митниці надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією, Одеською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, про що повідомлено та обґрунтовано в графі 33 Рішення про коригування. За наслідками запитуваних додаткових документів та відомостей, декларантом надані додаткові документи (проформа-інвойс; банківський платіжний документ про факт оплати товару, який оцінюється). У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Одеська митниця не визнає заявлену митну вартість. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод та прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA18U2 від 16.01.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. При цьому в Рішенні наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, та визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України. За таких обставин, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного Рішення діяла відповідно до вимог законодавства, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року позов залишено без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що року між ТОВ « 100 ШИН+ » (Покупець) та «HUAYI GROUP (THAILAND) COMPANY LIMITED» , Таїланд (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 100SH- PRIHUAYI від 13.06.2024, відповідно до умов якого Продавець передає, а Покупець приймає та оплачує товар -Вантажні та легкові шини, диски в асортименті. Торгівельна марка (бренд) та дані про виробника товару будуть зазначатися в рахунку проформі а кількість та ціни, вказаним у Комерційних Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойсі. Вартість товару кожної поставки та умови поставки визначаються згідно рахунку -проформі та Інвойсу. Порядок оплати товару визначається рахунком-проформою.

Відповідно до умов договору на підставі Рахунку - проформи № 202408602 від 19.09.2024 ТОВ « 100 ШИН +» здійснило попередню оплату за банківським платіжним документом № 43 від 24.09.2024 .

З метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс № від 25.09.2024р. відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару, яка склала 188 штуки шин, загальна вартість товару на умовах FOB (LAEM CHABANG) становить 31342,00 Доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до митниці електронна митна декларація № 25UA18U2 від 16.01.2025 Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, в т.ч.: Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 25.09.2024;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) 202408602 від 19.09.2024; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 25.09.2024; Коносамент (Bill of lading) 01 від 19.10.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 4441 від 15.01.2025;

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) CO2024-99K-00180215 від 25.10.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару 43 від 24.09.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг ТФ6 від 18.12.2024; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 18.12.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 25.09.2024; Розрахунок ціни (калькуляція) від 25.09.2024;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) 100SH- PRIHUAYI від 13.06.2024; Договір (контракт) про перевезення 26092024_4 від 26.09.2024;

Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції») UА.РN.191.3870-24 від 11.12.2024; Інші некласифіковані документи 00045181 від 26.09.2024; Копія митної декларації країни відправлення А317 від 16.10.2024.

Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 189,90 Дол. США за один./ або 2,48 Дол. США/ кг.

18.01.2025 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи:

Лист пояснення ТОВ « 100 ШИН +» № б/н від 18.01.2025 (Додаток № 6);

Вдруге наданий банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024.

Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UА500500/2025/000038 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2025/000028/2 від 19.01.2025, яким митну вартість товару визначено за другорядним (3) методом щодо подібних (аналогічних) товарам на рівні 3,4466 дол. США/ кг.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012

року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ № 599) для підтвердження витрат на

транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати:-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів,'-банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;-калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту,

2)в наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB;

3)У п.3.8 договору (контракті) про перевезення від 26.09.2024 №26092024_4 витрати пов`язані з організацією морського перевезення вантажу Клієнта ,оплачуються останнім на підставі рахунку протягом 3 банківських днів, проте до митного оформлення жодних банківських документів не подано. В наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB;

4)Надана проформа-інвойс № 202408602 від 19.09.2024 ,не містить відбитків митних органів(країни відправлення і країни призначення). Проформа-інвойс це формально виставлений рахунок- фактура, мета якого оголосити вартість товару чи послуги. Прайс лист це перелік товарів чи послуг коротким описом їх характеристик і зазначенням цін. В Прайс листі, поданого до митного оформлення б/н, зазначено що він діє один день для складання комерційного документа. Тобто даний прайс лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;

5)в CMR від 15.01.2025 № 4441 зазначено перевізником TRANSPORTNI RISHENNYA LTD, а в наданому від 18.12.2024 документі про перевезення № б/ н зазначено ТОВ ТРАНС ФАВОРИТ.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу декларанта або уповноважену особу зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

Однак на думку відповідача, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах, а тому Одеська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Відтак 19.01.2025 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000028/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним (3) методом щодо подібних (аналогічних) товарами на рівні та 3,4466 дол. США/ кг. та картку відмови у прийнятті митної декларації №UА500500/2025/000038.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Відповідно до ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст. 52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені у ч.2 ст.53 МК України: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, у разі необхідності, митні органи мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5 ст.54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4 ст.53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно із ч.1 ст.54 МК України.

При цьому, у п.1 ч.4 ст.54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3 ст.53 ММК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.

Суд додатково зазначає, що розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. VII п.2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року визначено, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Разом з цим, Верховний Суду в постанові від 08.10.2019 року по справі №803/776/17 зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі ? Правила №598).

Так, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Строк дії таких гарантій складає 90 календарних днів (ч.7 ст.55 МК України). Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (ч.8 ст.55 МК України). Митний орган, у разі надання вказаних документів, розглядає їх та протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Основний метод (ст.58 МКУ - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2025/000028/2 від 19.01.2025 року другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (п. « 2а» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.59 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів (п. « 2б» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.60 МК України) не застосовані, так як у митного органу відсутня інформація про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Другорядний метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (п. « 2в» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.62 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) (п. « 2г» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.63 МК України) не застосовані, оскільки у митного органу відсутня вартісна основа для розрахунку митної вартості..

Другорядний метод визначення митної вартості резервний метод (п. « 2ґ» ч.1 ст.57 МК України, ст.64 МК України), передбачає, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT/ГATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Таким чином розрахунок митної вартості товарів відповідачем виконаний за резервним методом. А отже, митну вартість Одеською митницею скориговано за товаром шини 3,4466 дол. США/ кг. ніж заявлено декларантом 2,4823 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Судом встановлено, що Рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем прийняте у зв`язку з тим, що до митного оформлення разом з митною декларацією подані документи, які містять розбіжності та в них відсутні всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що були фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Водночас наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні, на наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012

року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати:-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів,'-банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;-калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту,то суд зазначає таке.

В першу чергу, суд вважає за необхідне вказати, то у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відсутні покликання про порушення позивачем приписів вказаного наказу, відповідач також не покликається на ненадання чи лише часткове надання документів на підтвердження витрат на транспортування.

Відповідно до пп.6 п 2. Ст. 53 МК України , документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

До митного оформлення була надані документи на підтвердження транспортних та супутніх витрат за маршрутом LAEM CHABANG (Таїланд) до пп Чорноморськ (Україна):

- надана Довідка про транспортні витрати № Б/Н від 18.12.2024 , що містить данні про вартість перевезення та супутніх витрат: - з пункту відправлення порт LAEM CHABANG (Таїланд) до порту Чорноморськ (Україна), містить номери контейнерів (MRKU5744441), містить номер коносаменту 01 ) що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки.

Додатково витрати на транспортування підтверджують, зокрема: Договір (контракт) на надання транспортно-експедиційних послуг № 26092024_4 від 26.09.2024; Рахунок на оплату вартості перевезення № ТФ6 від 18.12.2024; Банківський платіжний документ про оплату послуг перевезення № 15188 від 19.12.2024; які були надані до митного оформлення, тому були наявні у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення.

Наказ МФУ від 24.05.2012 № 599 містить, у тому числі, посилання на перелік (приклади) документів які можуть містити в собі відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Отже, вказаний акт не встановлює вичерпний перелік документів, а лише наводить їх приклади.

Також, у вказаному Наказі зазначено, що якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що надані митному органу документи є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного суду № 804/16553/14 від 31.05.2019 року якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що Такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Виходячи з переліку та змісту тих документів, що були надані декларантом одночасно з декларацією митному органу, суд вважає їх достатніми на підтвердження понесених позивачем витрат на транспортування товару.

Щодо зауважень - 2)в наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB;

Суд погоджується з аргументом позивача, що експортна декларація це митний документ, який складений, в даному випадку, постачальником товару і підтверджує експорт товарів та законність вивезення продукції з країни-експортера, та в експортній декларації міститься посилання на інвойс № від 25.09.2024 рок в якому зазначено, що умови поставки товару -FOB.

Крім того, експортна декларація не є основним документом, що підтверджує митну вартість товару та позивач не несе відповідальність за її заповнення експортером.

Щодо посилання що у п.3.8 договору (контракті) про перевезення від 26.09.2024 №26092024_4 витрати пов`язані з організацією морського перевезення вантажу Клієнта ,оплачуються останнім на підставі рахунку протягом 3 банківських днів, проте до митного оформлення жодних банківських документів не подано. В наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB то суд враховує, що Позивачем до митного оформлення був наданий банківський платіжний документ , що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №15188 від 19.12.2024, що вбачається з переліку документів в картці відмови у прийнятті митної декларації № UА500500/2025/000038, банківський платіжний документ , що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024 який був наданий вдруге, разом з листом пояснення б/н від 18.01.2025.

Таким чином на дату винесення оскаржуваного рішення банківський платіжний документ , що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 15188 від 19.12.2024 був наявний у Відповідача.

Щодо зауважень, що надана проформа-інвойс № 202408602 від 19.09.2024 ,не містить відбитків митних органів (країни відправлення і країни призначення), то суд враховує, що відповідач не довів суду , що чинним законодавством країни відправлення (Таїланд) або загальними принципами міжнародного права, наявність печатки митниці відправлення на Рахунку-Проформі є обов`язковою або чимось передбачена.

Проте Відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У той же час відповідачем не наведено жодних відомостей про те, яким саме чином наявність / відсутність печатки митниці відправлення на Проформі- Інвойс впливає на визначення митної вартості товару.

Щодо зауважень, що в CMR від 15.01.2025 № 4441 зазначено перевізником TRANSPORTNI RISHENNYA LTD, а в наданому від 18.12.2024 документі про перевезення № б/ н зазначено ТОВ ТРАНС ФАВОРИТ, суд враховує наступне.

До митного оформлення позивачем надані автотранспортній накладних (CMR) №4441 від 15.01.2025 що підтверджують транспортування товару за маршрутом м. Чорноморськ (Україна) -м. Одеса (Україна). В якості перевізника в гр.16 автотранспортних накладних зазначений ТОВ «Транспортні Рішення » (TRANSPORTNI RISHENNYA LTD). ТОВ «Транспортні Рішення » - є перевізником, що був залучений для здійснення перевезення, Експедитором ТОВ «ТРАНС ФАВОРИТ», на виконання договору транспортного експедирування № 26092024_4 від 26.09.2024укладений між ТОВ « 100 ШИН+» та ТОВ «ТРАНС ФАВОРИТ». Відповідно до зазначеного договору транспортного експедирування № 26092024_4 від 26.09.2024 Експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, визначену в п.3 цього Договору від свого імені та/ або від імені Клієнта, за дорученням і за рахунок Клієнта за винагороду виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським, наземним, ж/д та авіа транспортом, а також, надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів Клієнта та погоджені в Заявках до цього Договору, переписках між Сторонами (п. 1.1. Договору). Залучати для виконання зобов`язань за цим Договором третіх осіб, при цьому Експедитор несе відповідальність за дії залучених осіб, як за свої власні( 2.3.5. Договору) . Таким чином ТОВ «Транспортні Рішення » є перевізником, що був залучений Експедитором на виконання договору транспортного експедирування № 26092024_4 від 26.09.2024 1.6.2. До того ж відповідно до автотранспортній накладних (CMR) №4441 від 15.01.2025, транспортування товару здійснюється за маршрутом м. Чорноморськ (Україна) -м. Одеса (Україна) тобто після перетину кордону України.

Враховуючи вищевикладене положення та ряд документів наданих декларантом до митного оформлення, суд погоджується з доводами позивача про те, що ним було надано всі наявні у нього документи, що підтверджують витрати на транспортування.

Таким чином, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ « 100ШИН+» митної вартості товару судом не встановлено.

Суд встановив, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом та до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містили розбіжності є необґрунтованими. Оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Разом з тим, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких скориговано митну вартість товару.

Суд враховує, що можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірностінаданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.

2.3. Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. (Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного суду справа № 809/857/17 від 02 березня 2021 року; справа № 804/150/16 від 05 липня 2022 року

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про недотримання Одеською митницею вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом ціною договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500500/2025/000028/2 від 19.01.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача та нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

На підтвердження понесених витрат на переклад документів в розмірі 11562,00 грн, позивачем надано :договір № 61/182-П надання послуг письмового перекладу від 27.03.2025 р., додаток № 1 до договору від 27.03.2025 р., замовлення на переклад документів від 27.03.2025 р. № 2025/03-27, рахунок-фактура № 61/182-П від 04.04.2025 р., платіжна інструкція № 751 від 04.04.2025 р., акт № 61/182-П надання послуг від 07.04.2025 р.

Аналізуючи все вищенаведене суд вказує на те, що з наданих доказів на обґрунтування судових витрат позивача, можливо встановити, що здійснений позивачем переклад документів саме на виконання ухвали суду від 24.03.2025 року про залишення позову без руху стосується справи №420/7907/25 та виконаний після проголошення ухвали та вартість такого перекладу є сума у розмірі 11562.00грн та переклад здійснено тих документів, які надавались суду на усунення недоліків позову.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача та здійснення ним перекладу суд дійшов до висновку щодо задоволення заяви представника позивача про компенсацію судових витрат.

Позивачем до суду надано платіжну інструкцію №15607 від 17.03.2025 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ « 100 ШИН +» , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн. з Одеської митниці.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН +» до Одеської митниці задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA5000500/2025/000028/2 від 19.01.2025 р..

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларацій митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500500/2025/000038 від 19.01.2025 р.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН +» витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН +» (07455, Київська обл., Броварський р-н, сільрада Княжицька, автодорога Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 25км) .

Відповідач - Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) .

Суддя Е.А.Іванов