Справа № 738/1177/25
Суддя: Слісар А. В.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1177/25
№ провадження 2-а/738/21/2025
РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Слісаря А.В.,

з участю

секретаря Минець П.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Омельяненко Л.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогами про скасування постанови про у справі про адміністративне правопорушення № 358 від 15 травня 2025 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення № 360 від 15 травня 2025 року. Позов мотивований тим, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 своєю постановою № 358 від 15 травня 2025 року притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за ненадання для перевірки військово-облікового документу на вимогу уповноваженої особи, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Також, постановою № 360 від 15.05.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210? КУпАП за відмову від проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_3 , з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 07 травня 2025 року позивач перебував у першому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 і на вимогу уповноваженої особи не надав військовий квиток та пояснив, що не має змоги його надати, оскільки у 2024 році його військовий квиток вилучений працівником ТЦК та СП і повідомлено, що буде повернутий після проходження ВЛК. Натомість, позивач надав копію військового квитка та копію паперового військово-облікового документу сформованого через додаток «Резерв+», на що отримав відповідь «то бумажка нічого не значить». Також в постановах № 358 та № 360 від 15.05.2025 року, які були винесені начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутнє посилання на положення статті 36 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Окрім того, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу. Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Таким чином, Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко і послідовно вказується на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (пункт 5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділ IV цього кодексу для відповідного року. Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано та призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КУпАП. Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2025 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження.

05 червня 2025 року від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що 07.05.2025 ОСОБА_1 , був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не мав при собі та не пред`явив оригінал військово-облікового документа на вимогу уповноваженого представника ТЦК та СП у порушення абз. 1 ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому було складено протокол про адміністративне правопорушення № 358 та йому було повідомлено час та місце розгляду справи на 15.05.2025 р. на розгляд якої позивач не з`явився. Постановою від 15.05.2025 р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Крім того, 07.05.2025 р. ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, а тому було складено акт відмови від проходження ВЛК та 07.05.2025 р. був складений протокол про адміністративне правопорушення № 360 відносно ОСОБА_1 за відмову проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби на порушення вимог ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивача було повідомлено про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, але він не з`явився на розгляд справи, тому 15.05.2025 р. була розглянута справа та винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Зазначає, що позивачу з часу складення протоколів про адміністративне правопорушення було надано 9 днів часу для підготовки до розгляду справ, розгляд яких відбувся 15.05.2025 р., однак позивач пояснень не надав, клопотань про відкладення справ не подавав. У свою чергу, службові особи при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, розгляді та винесенні постанов, діяли в порядку і межах Закону. При винесенні постанов та накладенні стягнення у виді штрафу, посадовою особою було вказано розмір штрафу без зазначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що не суперечить чинному законодавству.

Позивач та його представник не скористалися правом надати відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Позивач підтвердив, той факт, що працівники поліції доставили його до ТЦК та СП 07.05.2025 р. де він не пред`явив оригінал військового квитка, оскільки у 2024 р. він звертався до ТЦК та СП для заміни фотокартки у ньому де він і залишився та перебував станом на 07.05.2025. Він пред`явив копію військового квитка та у електронному вигляді у застосунку Резерв+, однак працівників ТЦК та СП це не влаштувало, на нього склали протокол за це, а також він дійсно відмовився у той день проходити ВЛК, тому що не хотів їхати у м. Чернігів куди його збиралися везти. Наступного дня йому дали повістку-направлення для проходження ВЛК у м. Мена, але він до дня розгляду справи ВЛК не пройшов, тому що лікувався у лікарні. На час розгляду справи у суді, ВЛК він пройшов. Представник позивача звертала увагу суду на неточності у протоколі щодо часу вчинення адміністративного правопорушення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у тому числі відзив на позов, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У рапорті від 07.05.2025 р. начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_2 вказує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав йому на перевірку, як уповноваженій особі, власний військово-обліковий документ, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану.

07 травня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 склав протокол № 358 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він не надав на перевірку військово-обліковий документ у паперовій чи електронній формі, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Постановою начальника територіального центу комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 358 від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 , 1967 року народження притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210? КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17000,00 грн. за порушення військовозобов`язаним абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ( у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП) в особливий період (воєнний стан, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 року № 64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») а саме: громадянин ОСОБА_1 , 1967 року народження, на вимогу уповноваженої особи перевіряти військово облікові документи, не надав на перевірку власний військово-обліковий документ, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану (а.с. 18).

За ст. 210-1 КУпАП України, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

З оскарджуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що не пред`явив на перевірку письмовий оригінал військового квитка, оскільки він перебував у ТЦК та СП для вклеювання фотокартки, а тому він показував представнику ТЦК копію паперового військово-облікового документа сформованого через додаток «Резерв+». Представник позивача у судовому засіданні повідомила, що позивач фізично не міг пред`явити військово-обліковий документ у електронному вигляді з мобільного телефону, оскільки телефон забирають при вході у приміщення ТЦК.

Згідно письмової відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.07.2025 р. № 1/3329, ОСОБА_1 у 2024 році звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням вклеїти втрачене фото у власний військовий квиток та забрав військовий квиток 23.06.2025 р.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису наданого представником відповідача не вбачається, що позивачу було запропоновано пред`явити військово-обліковий документ у електронному вигляді(деякі файли не відкривалися), а в руках позивач тримав якісь папери, що може відповідати позиції позивача та його представнику, що він показував у роздрукованому виді електронний варіант військово-облікового документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 заперечується інформація, що ОСОБА_1 надавав на перевірку військово-обліковий документ у електронному вигляді, однак у порушення ст. 77 КАС України не надають належних та допустимих доказів зворотного, а з наданих відеозаписів судом такого не встановлено, а паперовий варіант військового квитка позивача знаходився у відповідача, представники якого повинні були про це знати та могли самостійно це перевірити.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за ненадання для перевірки військово-облікового документу на вимогу уповноваженої особи, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., оскільки ОСОБА_1 фізично не міг пред`явити оригінал військово-облікового документа у письмовому вигляді, тому що він перебував у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в електронному вигляді, як стверджує позивач він не мав фізичної можливості цього зробити, тому що телефон у нього забрали при вході до приміщення ТЦК, але відповідач не надав суду доказів зворотного, тому суд вважає що у частині скасування постанови № 358 позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

При цьому позивач у позові просить лише скасувати постанову № 358 від 15.05.2025 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн., але згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що постанову № 358 від 15.05.2025 р. необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Щодо позовних вимог позивача про скасування постанови начальника територіального центу комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 360 від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 , 1967 року народження притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210? КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17000,00 грн. суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, ОСОБА_1 був направлений для проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, що підтверджується направленням від 07.05.2025 року № 1в/752. У цей же день було складено акт про відмову від проходження ВЛК ОСОБА_1 при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 травня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 склав протокол № 360 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він відмовився від проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_2 07.05.2025 року, чим порушив вимоги част. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану.

Постановою начальника територіального центу комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 360 від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 , 1967 року народження притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210? КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17000,00 грн. за порушення військовозобов`язаним абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово лікарської комісії) в особливий період (воєнний стан, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 року № 64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») а саме: громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_5 07.05.2025 року, чим порушив вимоги част. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису наданого представником відповідача вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд та останній погодився на це, однак відмовився під підпис отримати направлення на медичний огляд, що само по собі є фактично відмовою від проходження медичного огляду, а тому суд приходить до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Враховуючи викладене, постанову № 360 від 15.05.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210? КУпАП необхідно залишити без змін та відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Інші наведені у позові обставини, які позивач вважає порушеннями при притягнення його до адміністративної відповідальності не можуть бути підставами для скасування по суті правильної постанови, яка оскаржується позивачем.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За наслідками розгляду справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, одну постанову скасувати а іншу залишити без змін, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції, позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 1211,20 грн. судового збору, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2101, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_4 № 358 від 15.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 2101 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 24.07.2025 року.

Суддя А.В. Слісар