Справа № 480/7649/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 р. Справа № 480/7649/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, по справі № 480/7649/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в місті Києві), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві № 77 від 02.08.2024 «Про відмову у призначенні пенсії за віком» згідно 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначенні пенсії за віком;

зобов`язати ГУ ПФУ в місті Києві зарахувати період роботи в колгоспі «Україна» з 15.05.1989 по 31.12.1994, згідно 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області, ГУ ПФУ у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 02.08.2024 № 77.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у колгоспі «Україна» з 15.05.1989 по 31.12.1994.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України № 1058-IV, після досягнення віку 60 років становить 31 рік (2024 рік). Водночас страховий стаж позивача складає 18 років 2 місяці 13 днів. Так, за результатами доданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок: від 07.02.2024 № 268 (відсутня дата та наказ при прийнятті та звільненні), та відсутні відомості про заробітну плату; від 02.07.2024 № 271 з 15.05.1989 по 31.12.1994, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Третя особа пояснень по справі до суду не надала.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 , 25.07.2024 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 02.08.2024 № 77 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок: від 07.02.2024 № 268 (відсутня дата та наказ при прийнятті та звільненні), та відсутні відомості про заробітну плату; від 02.07.2024 № 271 з 15.05.1989 по 31.12.1994, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі (а.с.20).

Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову у призначенні пенсії від 02.08.2024 № 77 прийнято не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та без урахування всіх обставин, що мають значення його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон України № 1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 26 Закону України № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01.01.2024 по 31.12.2024 не менше 31 років.

В обґрунтування спірного рішення про відмову у призначенні пенсії № 77 від 02.08.2024 ГУ ПФУ в м. Києві, зокрема, зазначили, що страховий стаж позивачки становить 18 років 2 місяці 13 днів.

Відповідач посилався на те, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок: від 07.02.2024 № 268 (відсутня дата та наказ при прийнятті та звільненні), та відсутні відомості про заробітну плату; від 02.07.2024 № 271 з 15.05.1989 по 31.12.1994, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі (а.с.20).

При цьому, із вказаних періодів позивачка просить зарахувати до страхового стажу лише період з 15.05.1989 по 31.12.1994.

Підставою не зарахування вказаного періоду до страхового стажу відповідачем вказано - згідно довідки № 271 від 07.02.2024 відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі.

Колегія суддів зазначає, що згідно довідки Роменського районного управління Головного управління ДСНС України у Сумській області від 07.02.2024 № 632801-188/6328, 21.12.1994 в конторі КСП "Україна" с. Тимченки виникла пожежа. Причина пожежі порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. В результаті пожежі вогнем знижено будівлю контори КСП "Україна" та майно, що знаходилось в ній (а.с.15).

Статтею 62 Закону України № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Подібні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції №58) які були чинними в спірний період.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Так, у трудовій книжці позивачки дійсно відсутні записи про кількість відпрацьованих трудоднів, проте зазначено, що у період 15.05.1989 по 31.12.1994 ОСОБА_1 працювала у колгоспі "Україна" на посаді бухгалтера (а.с.13).

Крім того, органом пенсійного фонду не взято до уваги архівну довідку Комунальної установи Недригайлівської селищної ради Сумської області "Недригайлівський трудовий архів" від 07.02.2024 вих. № 271 (а.с.17), в якій взнавано, що що згідно протоколу опиту свідків №106 від 24.02.1995, у період з 15.05.1989 по 31.12.1994 позивачка працювала у колгоспі "Україна".

За таких обставин хибним є мотив відповідача стосовно відсутності підстав для зарахування періоду трудової діяльності позивачки з 15.05.1989 по 31.12.1994 згідно записів у трудовій книжці позивачки до його страхового стажу.

Також, колегія суддів зазначає, що в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.

Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, та підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд доходить висновку, що рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову у призначенні пенсії № 77 від 02.08.2024 прийнято не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та без урахування всіх обставин, що мають значення його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги те, що у спірних відносинах ГУ ПФУ у місті Києві наразі не реалізувало своє повноваження щодо зарахування до страхового стажу позивачкм спірних періодів його роботи, колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права про визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 02.08.2024 № 77 та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у колгоспі «Україна» з 15.05.1989 по 31.12.1994; та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року по справі № 480/7649/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов