Справа № 540/7156/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року

м. Київ

справа № 540/7156/21

адміністративне провадження № К/990/18921/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року (головуючий суддя Морська Г.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (головуючий суддя Турецька І.О., судді: Градовський Ю.М., Шеметенко Л.П.) у справі № 540/7156/21 за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Херсонської міської ради (далі - відповідач 1), виконавчий комітет Херсонської міської ради (далі - відповідач 2, ВК Херсонської міської ради), у якому просить (мовою оригіналу):

« 1. Визнати протиправними, нечинними та такими, що порушують право ОСОБА_1 на споживання належної якості житлової послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , абзаци 3 і 12 п. 1.2 розділу 1, ч. 2 п/п 1.3.2 п. 1.3 розділу 1, п. 2.1 розділу 2, речення 1 п. 3.3 розділу 3 та п/п 3.5.2 п. 3.5 розділу 3, 1- й та 7- й етапи п. 3.7 розділу 3 Порядку використання бюджетних коштів для участі Херсонської міської ради в організації та співфінансуванні капітального ремонту в багатоквартирних будинках Херсонської міської територіальної громади, що затверджений Рішенням VII сесії Херсонської міської ради VIII скликання від 20.05.21 № 334 «Про затвердження Порядку використання бюджетних коштів для участі Херсонської міської ради в організації та співфінансуванні капітального ремонту в багатоквартирних будинках Херсонської міської територіальної громади»;

2. Встановити відсутність компетенції Херсонської міської ради з унормування питань щодо:

2.1. Визначення частки витрат колишнього власника на фінансування першого після приватизації ремонту будинку в процентах від загальної вартості ремонту з урахуванням вартості обстеження та складання проектно-кошторисної документації;

2.2. Обмеження обсягу та напрямків робіт включно з обстеженням та складанням проектно-кошторисної документації при першому після приватизації капітальному ремонті багатоквартирного будинку;

2.3. Звільнення управителя багатоквартирного будинку від обов`язку із забезпечення виконання вимог чинних нормативів з капітального ремонту жилих будинків, організації виконання капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та замовлення відповідних робіт у разі коли це передбачено договором управління;

2.4. Обов`язку співвласників багатоквартирного будинку, в якому не створено ОСББ:

обирати на зборах уповноважену на здійснення платежів та усіх інших пов`язаних з проведенням капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку особу та надавати їй повноваження представляти інтереси власників квартир/нежитлових приміщень багатоквартирного будинку у відносинах з органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, здійснювати будь-які платежі, а також усі інші дії. пов`язані з проведенням капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів;

визначати вид та вартість робіт із капітального ремонту та розмір внеску коштів співвласників багатоквартирного будинку, необхідних для дольової участі у капітальному ремонті;

звертатися до міського голови з заявою про проведення капітального ремонту багатоквартирного будинку та надавати будь-які інші документи з цього приводу.

3. Визнати протиправною та такою, що порушує право ОСОБА_1 на споживання належної якості житлової послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , триваючу злочинну бездіяльність Виконавчого комітету Херсонської міської ради, що полягає у наступному:

3.1. Не внесенні, починаючи з 2013 року, вказаного будинку до титульного списку капітального ремонту житлового фонду;

3.2. Не вжитті заходів із забезпечення ОСОБА_1 захисту прав споживача на отримання належної якості послуги з управління вказаним будинком включно з організацію та проведенням його капітального ремонту.

4. Зобов`язати Виконавчий комітет Херсонської міської ради:

4.1. Вручити під особистий розпис директору ТОВ «КП «Центр» письмову вимогу про надання Позивачу до моменту призначення нового управителя у визначеному п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 14 травня 2015 року № 417111 «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» порядку повного обсягу послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 на визначених Договором про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 31.01.2018 № 553 умовах включно з організацією та замовленням капітального ремонту зі 100%-вою сплатою з міського бюджету його вартості з урахуванням вартості обстеження та складання проектно-кошторисної документації;

4.2. Прийняти рішення про скасування результатів конкурсу щодо призначення ТОВ «КП «Центр» управителем багатоквартирними будинками Херсонської міської територіальної громади в частині його призначення управителем будинку АДРЕСА_1 ;

4.3. Призначити на конкурсних засадах нового управителя багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в договорі з яким визначити його обов`язок з організації та проведення капітального ремонту цього будинку зі 100%-вою сплатою з міського бюджету його вартості з урахуванням вартості обстеження та складання проектно-кошторисної документації;

4.4. Погодити протягом трьох робочих днів наданий управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та підрядником договір на виконання робіт з капітального ремонту вказаного будинку;

4.5. Внести багатоквартирний будинок № 11 по провулку Комбайновому в місті Херсоні до титульного списку капітального ремонту житлового фонду на найближчий після дати набрання чинності остаточним судовим рішенням у цій справі рік зі 100%-вою оплатою з міського бюджету вартості такого ремонту з урахуванням вартості обстеження та складання проектно-кошторисної документації;

4.6. Забезпечити фінансування в розмірі 100% капітального ремонту багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в з урахуванням вартості обстеження та складання проектно-кошторисної документації.

5. Вжити заходів судового контролю за виконанням судового рішення, для чого зобов`язати Херсонську міську раду та її Виконавчий комітет подати до суду звіти про його виконання.

6. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, зазначених у пунктах 2-4 позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року залишено без змін.

15 травня 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник, з урахуванням уточненої касаційної скарги від 10 червня 2024 року, просить скасувати ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження за пунктами 2 - 4 позовних вимог в частині відмови у відкритті провадження за пунктами 3 і 4 позовних вимог та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року.

Від відповідачів відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження в частині, суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача, викладені у пункті 2 позовних вимог про встановлення відсутності компетенції Херсонської міської ради з унормування певних питань, містять вимогу про встановлення компетенції (на це прямо вказує стаття 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України)), проте такі вимоги можуть мати місце у спорі між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Суд першої інстанції відзначив, що у даному спорі позивач є фізичною особою, а тому не може звертатись до суду із вимогами про встановлення наявності чи відсутності у суб`єкта владних повноважень компетенції.

Також, на думку суду, позовні вимоги, викладені ОСОБА_1 в пунктах 3 та 4, стосуються управління майном Херсонської міської ради, а тому спір виник в межах приватно-правових відносин та стосується захисту цивільних прав позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що зазначені вимоги необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Скаржник вважає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині 3 та 4 позовних вимог постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що з огляду на відсутність в спірному будинку об`єднання співвласників та зважаючи на відмову, призначеного ВК Херсонської міської ради, управителя від управління багатоквартирним будинком, порушені пунктах 3 та 4 позову позовні вимоги стосуються виключно публічних повноважень відповідачів, що безпосередньо визначені нормами законодавства, яке внормовує їх владно -управлінські функції в сфері житлово-комунального господарства, а саме:

п.п.3.1, 4.4, та 4.5 позовних вимог є власними самоврядними повноваженнями відповідача згідно частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі також Закон № 280/97-ВР);

п.3.2, 4.2 та 4.3 позовних вимог є законними обов`язками відповідача-2, що обумовлені абзацом 1 пункту 5 статті 13 Закону від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі також Закон № 417-VIII) та пункт 28 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджені постановою КМУ від 5 вересня 2018 року № 712 (далі Правила № 712);

пункт 4.6 позовних вимог передбачено додатком до Порядку участі в організації та фінансуванні ремонту приватизованих житлових будинків їх колишніх власників, затвердженого постановою КМУ від 05 вересня 2018 року № 572 (далі Порядок № 572).

Стверджує, що підставою заявлених позовних вимог є виключно норми публічного права, які і визначають зміст спірних правовідносин.

Зауважує, що питання «управління майном», про яке йдеться у висновках судів попередніх інстанцій є власними самоврядними повноваженнями відповідачів, отже спір не міг виникнути в межах приватно-правових відносин.

Вважає безпідставним покликання судів попередніх інстанцій на висновки ВП ВС у постановах від 06 листопада 2019 року у справі № 711/3869/16-а та від 14 грудня 2021 року у справі № 664/3152/18, оскільки, на його думку, правовідносини не є подібними.

Водночас покликається на правові висновки ВС у постановах від 14 листопада 2023 року у справі № 140/6122/22, від 05 грудня 2023 року у справі № 560/1347/23.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.

Рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються позивачем лише щодо пунктів 3-4 позовних вимог, відтак касаційних перегляд здійснюється в зазначених межах.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Насамперед, у вказаній справі слід з`ясувати чи є вказаний спір публічно-правовим та чи належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

У пункті 3.1 рішення Конституційного Суду України від 09.09.2010 № 19-рп/2010 зазначено, що з набранням чинності КАС України 01.09.2005 всі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, віднесені до підсудності адміністративних судів (частини перша, друга статті 2, пункти 1, 2, 7 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» за визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи».

Колегія суддів враховує, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 15 та пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди мають виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відтак, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб`єктами відносно їх прав та обов`язків в конкретних публічно-правових відносинах, в яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Своєю чергою, стаття 160 КАС України визначає обов`язок позивача зазначити предмет спору та зміст позовних вимог.

Тобто, саме позивач у позовній заяві визначає порушене право та спосіб його захисту.

Скаржник наголошує, що позовні вимоги, викладені в пунктах-3-4 позову, щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії пред`явлені до Виконавчого комітету Херсонської міської ради як суб`єкта владних повноважень.

Водночас вважає, що повноваження зазначеного органу місцевого самоврядування безпосередньо визначені нормами законодавства, яке внормовує їх владно - управлінські функції в сфері житлово-комунального господарства, а саме:

п.п.3.1, 4.4 та 4.5 позовних вимог є власними самоврядними повноваженнями відповідача згідно частини першої статті 31 Закону № 280/97-ВР;

п.3.2, 4.2 та 4.3 позовних вимог є законними обов`язками, що обумовлені абзацом 1 пункту 5 статті 13 Закону № 417-VIII та пунктом 28 Правил № 712;

пункт 4.6 позовних вимог передбачено додатком до Порядку № 572.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог обмежилися висновком про те, що вимоги позивача, зазначені у пунктах 3-4, стосуються правовідносин з суб`єктом владних повноважень щодо управління майном.

За позицією судів, кінцевою метою позивача є вчинення Херсонською міською радою певних дій та прийняття рішень щодо управління майном територіальної громади.

Колегія суддів наголошує, що згідно із статтею 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Позивач скористався зазначеним правом та об`єднав в одній позовній заяві декілька основних позовних вимог розділивши їх на пункти, які в свою чергу на відповідні складові.

Отже, при вирішенні питання щодо відкриття провадження суди попередніх інстанцій мали надати оцінку кожній позовній вимозі, викладеній в пунктах 3, 4 позову, зокрема і щодо юрисдикції.

Проте суди попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо юрисдикції не розмежовували окремі вимоги, викладені у пунктах 3-4 позову, та не надали оцінку з урахуванням частини 1 статті 5 КАС України крізь призму повноважень Виконавчого комітету Херсонської міської ради, визначених спеціальними нормативними актами, які регламентують спірні правовідносини.

В контексті статті 341 КАС України до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка. Об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Оцінюючи вид цього правового спору, слід враховувати наступні критерії адміністративної юрисдикції: присутність у спірних публічно-правових відносинах суб`єкта владних повноважень, чи мають спірні відносини саме адміністративно-правову природу; чи здійснює орган місцевого самоврядування у спірних публічно-правових відносинах адміністративні повноваження; чи регулюються спірні правовідносини нормами адміністративного права.

Водночас колегія суддів зауважує, що згідно із частиною п`ятою статті 4 Закону України від 22.12.2005 № 3262-IV «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у справі № 668/9307/13-а, в порядку адміністративного судочинства позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 задоволено частково, серед іншого,

зобов`язано виконавчий комітет Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо можливості включення будинку АДРЕСА_1 до титульного списку капітального ремонту житлового фонду за відповідним видом робіт (ремонт фасаду, систем тепло-, водо- та електропостачання).

Також постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 766/10789/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову.

Задоволено частково заяву ОСОБА_1 подану в порядку ст. 267 КАС України, до відповідача виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради про визнати неправомірною бездіяльності щодо не виконання судового рішення, зобов`язання виконати судове рішення, встановлення способу та порядку виконання судового рішення, відшкодування моральної шкоди.

Визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо не виконання постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 08 жовтня 2014 року, у справі № 668/9307/13а в частині зобов`язання виконавчого комітету Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо можливості включення будинку АДРЕСА_1 до титульного списку капітального ремонту житлового фонду за відповідним видом робіт (ремонт фасаду, систем водо - та електропостачання); в частині зобов`язання виконавчого комітету Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо необхідності залучення представників НДІ «проект реконструкція» для проведення технічної експертизи для визначення шляхів подальшої експлуатації конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано виконавчий комітет Херсонської міської ради виконати постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 08 жовтня 2014 року, у справі № 668/9307/13-а в частині зобов`язання виконавчого комітету Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо можливості включення будинку АДРЕСА_1 до титульного списку капітального ремонту житлового фонду за відповідним видом робіт (ремонт фасаду, систем водо - та електропостачання); в частині зобов`язання виконавчого комітету Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо необхідності залучення представників НДІ «проект реконструкція» для проведення технічної експертизи для визначення шляхів подальшої експлуатації конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Отже, зобов`язання виконавчого комітету Херсонської міської ради відповідно до компетенції та повноважень розглянути питання щодо можливості включення будинку АДРЕСА_1 до титульного списку капітального ремонту житлового фонду вже було предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наявність вищезазначених спорів за позовами позивача, які розглядалися в порядку адміністративного судочинства, залишено поза увагою судів попередніх інстанцій.

З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку щодо розгляду позовних вимог, зазначених у пунктах 3-4, за правилами цивільного судочинства.

Згідно приписів частини першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції в частині позовних вимог (пункти 3-4) та постанови суду апеляційної інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 КАС України - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року щодо відмови у відкритті провадження у справі № 540/7156/21 за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, зазначених у пунктах 3-4 позову, скасувати.

В цій частині справу № 540/7156/21 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.

Судді Верховного Суду С.М. Чиркін

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук