Справа № 560/19491/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті звернень ОСОБА_1 від 28.09.2023 року та від 19.10.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 уточнити та зазначити вірно календарну та пільгову вислугу років ОСОБА_1 у Збройних Силах України та додати вислугу років з урахуванням пільгової служби відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 № 66 та зробити перерахунок усіх призначених виплат (премії, посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зробити перерахунок компенсації за невикористану щорічну відпустку з урахуванням уточненої календарної та пільгової вислуги років та виплатити її ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за Особам офіцерського складу, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, відповідно до частини 1 розділу ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 року № 260;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надіслати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) звільнений з військової служби за підпунктом «г» (у зв`язку з наявністю матері ІІ групи інвалідності) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». При цьому, в наказі помилково зазначена вислуга років позивача у Збройних Силах, а саме зазначена загальна вислуга років - 00 років 00 місяців 28 днів (у тому числі календарна - 00 років 00 місяців 28 днів, пільгова - 00 років 00 місяців 28 днів), замість правильної - 23 роки 07 місяців 01 день.

Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач проходив військову службу по контракту.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 №66 позивач 15.03.2023 вибув до нового місця служби, виключений зі списків особового складу, всіх видів забезпечення. Вислуга років станом на 01 березня 2023 року з урахуванням пільгової вислуги років становить 23 роки 07 місяців 01 день.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №112 позивача з 19.04.2023 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 19.04.2023 становить: календарна - 00 років 00 місяців 28 днів; пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів; загальна - 00 років 00 місяців 28 днів.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 28.09.2023, в якій просив:

- уточнити та зазначити вірно календарну та пільгову вислугу років у Збройних Силах України та додати вислугу років з урахуванням пільгової служби відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 №66 (копія додається) та зробити перерахунок усіх призначених виплат (премії, посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років і тд.);

- зробити перерахунок компенсації за невикористану щорічну відпустку з урахуванням уточненої календарної та пільгової вислуги років та виплатити її;

- виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій;

- нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за Особам офіцерського складу, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, відповідно до частини 1 розділу ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 року № 260.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.10.2023, в якій просив надіслати йому довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Відповідач листом від 25.06.2024 №19122 повідомив, що для правильного перерахунку вислуги років у Збройних Силах України та перерахунку усіх видів виплат (премії, посадового окладу, надбавки за особливості проходження військової служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років і т.д.), перерахунок за невикористану щорічну відпустку, за невикористану відпустку як учасника бойових дій, необхідно надіслати на адресу військової частини такі документи: копію посвідчення учасника бойових дій; витяг із послужного списку; копію контракту; копію військового квитка або копію обліково-послужної картки.

Листом від 27.10.2024 №35299 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з відсутністю у військовій частині НОМЕР_1 підтверджуючих документів про періоди проходження військової служби ОСОБА_1 , командування частини не має змоги здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористану щорічну основну відпустку та решти видів грошового забезпечення, які належать йому до виплати. Повідомлено про надіслання запиту до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою вилучення особової справи ОСОБА_2 .

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Розрахунок вислуги років для військовослужбовців здійснюється на підставі документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» та Законом України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Для правильного нарахування як календарної, так і пільгової вислуги років необхідно отримати підтверджені дані щодо місця та умов проходження служби військовослужбовцем.

Розділом IV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, регламентовано питання виплати надбавки за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку №260 вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби (пункт 3 розділу IV Порядку №260).

Суд враховує, що згідно з витягом з послужного списку позивач прийнятий на військову службу за контрактом після звільнення в запас ЗСУ.

Приписами пункту 3 розділу IV Порядку №260 визначено, що періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України. Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Разом з тим, як встановив суд, у витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 №66 зазначено, що вислуга років станом на 01.03.2023 з урахуванням пільгової вислуги років становить 23 роки 07 місяців 01 день, але в витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №112 вже зазначено, що пільгова вислуга становить 00 років 00 місяців 00 днів.

Згідно з пунктом 6 розділу IV Порядку №260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до пункту 7 розділу IV Порядку №260 після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Враховуючи наведене, а також зміст наказу від 15.03.2023 №66, витягу з послужного списку позивача, суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність підтверджуючих документів про періоди проходження військової служби ОСОБА_1 .

Крім того, доказів визнання протиправним та/або скасування наказу від 15.03.2023 №66 не надано.

З викладеного слідує, що заява від 28.09.2023 розглянута відповідачем, а суть позовних вимог в частині її розгляду, зводиться до незгоди з результатами її розгляду, що свідчить про відсутність бездіяльності відповідача, яка оскаржується позивачем.

Водночас, суд вважає протиправними дії відповідача щодо зазначення в наказі від 19.04.2023 №112 вислуги років позивача: календарної - 00 років 00 місяців 28 днів; пільгової - 00 років 00 місяців 00 днів; загальної - 00 років 00 місяців 28 днів.

З урахуванням встановлених судом обставин, необхідним є зобов`язати відповідача внести зміни у наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №112 стосовно вислуги років позивача з урахуванням наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 №66 в частині, що стосується позивача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача: зробити перерахунок усіх призначених виплат (премії, посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років); зробити перерахунок компенсації за невикористану щорічну відпустку з урахуванням уточненої календарної та пільгової вислуги років та виплатити її ОСОБА_1 ; виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за Особам офіцерського складу, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, відповідно до частини 1 розділу ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 року № 260; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно, то суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, як передчасних, оскільки зміна вислуги років супроводжує перерахунок складових грошового забезпечення.

Водночас, зі змісту наявних в матеріалах листів відповідача не слідує розгляд заяви позивача від 19.10.2023, що свідчить про бездіяльність відповідача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надіслати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно, то суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 19.10.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає та враховує таке.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору за винятком позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати грошової компенсації за не отримане речове майно.

Зазначена частина позовних вимог, хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві зазначено, що судові витрати складають 4000 грн.

Щодо цього суд зазначає та враховує таке.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Визначаючи суму компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №13 від 13.06.2024; ордер на надання правничої допомоги серії АС №1121443.

У пункті 4.3 договору про надання правничої допомоги №13 від 13.06.2024, зокрема, зазначено, що гонорар адвоката складає десять відсотків від суми стягнутої на користь клієнта заробітної плати, додаткової винагороди або інших платежів або сплачених добровільно внаслідок вжитих адвокатом заходів (надсилання запитів, претензій, тощо); авансовий платіж складає 4000 грн, який оплачується при укладанні договору за складання документів та не повертається.

Проте, позивач не надав доказів сплати витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Також, позивач не надав акту виконаних робіт із зазначенням детального опису робіт (наданих послуг), кількості часу, витраченого на здійснення конкретної послуги, вартості послуг за одиницю часу. Це унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу, співмірну з розглядом справи №560/19491/24.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо зазначення в наказі від 19.04.2023 №112 вислуги років ОСОБА_1 , а саме: календарної - 00 років 00 місяців 28 днів; пільгової - 00 років 00 місяців 00 днів; загальної - 00 років 00 місяців 28 днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни у наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №112 стосовно вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2023 №66 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.10.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк