Справа № 520/7420/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 р. Справа № 520/7420/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.05.25 по справі № 520/7420/25

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїї

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїї, в якому просив суд визнати постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопада С.С. від 19.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні Виконавчого листа № 520/8956/2020, виданого 11.01.2021 року Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_2 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 28 лютого 2020 року №04-52/268, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року, протиправною та скасувати її.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що звернулась до відповідача з заявою від 11.04.2023 про відновлення виконавчого провадження №64348653, на що отримала відповідь від 21.04.2023, якою відповідач повідомив її, що вказане виконавче провадження перебувало на виконанні Відділу та 19.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення згідно п. 11 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". 27 квітня 2023 року позивач звернулась із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №64348653. Між тим, в день подання заяви позивача не ознайомили з матеріалами провадження. В подальшому в телефонному режимі позивачу повідомлено, що у неї не має права на ознаймлення з вказаними матеріалами, оскільки вона не є учасником виконавчого провадження. В подальшому, оскільки позивач має статус ВПО з 22.07.2022 року в м. Полтава, де і знаходилась фактично, а також з урахуванням безпекової ситуації в м. Харкові у зв`язку з військовими діями РФ проти України, у позивача відсутня можливість займатися цим питанням. 11 березня 2025 року представник позивача- адвокат Левков В.М. звернувся з запитом до відповідача щодо надання інформації щодо ходу виконавчого провадження, результатів проведення виконавчих дій, отримання інформаційної довідки щодо виконавчого провадження з АСВП та копії постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу. 20 березня 2025 року позивач отримала відповідь від відповідача, згідно якої, окрім іншого їй повідомлено ідентифікатор доступу до вказаного виконавчого провадження. Отже, саме 20.03.2025 позивач ознайомилась з відсканованими матеріалами вказаного виконавчого провадження, а саме із заходами, вчиненими виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження, ознайомилась з оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2021 року та з підставами її винесення. Ознаймившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач, окрім іншого, дізналась про часткове виконання рішення суду від 13.08.2020 року, суму виплаченого боргу та періоду протягом якого борг не погашено. Відмовляючи позивачу у поновленні строку для звернення до суду суд першої інстанції вказав, що позивач дізналась про порушення свого права 21.04.2023, між тим не дав належної оцінки вказаним вище обставинам. Крім того, суд формально послався на те, що сам по собі факт запровадження воєнного стану не є підставою для поновлення процесуального строку, при цьому не надавши оцінки доводам позивача в конкретному випадку.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху та запропоновано усунути вказані недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання заяви про поновлення строку позовної давності.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом та вона не навела особливих і непереборних обставин суттєвого та переконливого характеру, які позбавляли можливості або перешкоджали її зверненню до адміністративного суду з цим позовом у встановлені Законом строки. Крім того, доказів в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду які б підтверджували безпосередню безперервну участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також інших будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів, позивачем до суду також не надано.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки-це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені-встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині третій статті 122 КАС України закріплено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначені статтею 287 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм ст.295 КАС України.

Згідно ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк на оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби становить десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). В той же час в разі пропуску з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

При цьому, підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливлює своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Отже, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі №823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідаю одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поряд з цим, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №813/3756/17 досліджував питання строків звернення до адміністративного суду. Зокрема, Суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулось порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалось за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому "повинна" слід розуміти як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Так, предметом спору у цій справі є оскарження постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопада С.С. від 19.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 520/8956/2020, виданого 11.01.2021 року Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_2 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 28 лютого 2020 року №04-52/268, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Як стверджує позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, після смерті її чоловіка (24.11.2021), вона у листопаді 2021 року звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні №64348653. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 09.01.2023, замінено стягувача по справі №520/8956/20 з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

В подальшому, позивач звернулась до відповідача із заявою від 11.04.2023 про відновлення виконавчого провадження №64348653.

Листом від 21.04.2023 відповідач повідомив, що виконавче провадження №64348653 перебувало на виконанні Відділу та 19.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення згідно п. 11 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

27 квітня 2023 року позивач звернулась із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №64348653. Між тим, в день подання заяви позивача не ознайомили з матеріалами провадження. В подальшому в телефонному режимі позивачу повідомлено, що у неї не має права на ознаймлення з вказаними матеріалами, оскільки вона не є учасником виконавчого провадження.

Також, позивач зазначила, що 12.06.2023 через свого представника звернулась до виконавця з заявою про видачу копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2021, однак жодної відповіді не отримала.

Як зазначила позивач в позові та апеляційній скарзі, оскільки вона має статус ВПО з 22.07.2022 року в м. Полтава, де і знаходилась фактично, а також з урахуванням безпекової ситуації в м. Харкові, у зв`язку з військовими діями РФ проти України, у позивача не мала можливості займатися цим питанням.

11 березня 2025 року представник позивача - адвокат Левков В.М. звернувся з запитом до відповідача щодо надання інформації щодо ходу виконавчого провадження.

20 березня 2025 року позивач отримала відповідь, згідно якої, окрім іншого їй повідомлено ідентифікатор доступу до вказаного виконавчого провадження, після чого вона ознайомилась з відсканованими матеріалами вказаного виконавчого провадження, а саме із заходами, вчиненими виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження, ознайомилась з оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2021 року та з підставами її винесення. Ознаймившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач, окрім іншого, дізналась про часткове виконання рішення суду від 13.08.2020 року, суму виплаченого боргу та періоду протягом якого борг не погашено, що зумовило звернення позивача до суду 28.03.2025 заосбами поштового зв`язку.

За наведених вище обставин, позивач про порушення своїх прав, а саме прийняття спірної постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопада С.С. від 19.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні Виконавчого листа № 520/8956/2020, виданого 11.01.2021 року Харківським окружним адміністративним судом дізналась 21.04.2023 з відповіді відподача на свою заяву 11.04.2023.

Поряд із тим, колегія суддів зазначає, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом та не зазначено будь-яких обставин, які перешкоджали останній звернутись до суду з дотримання строків установлених ст.287 КАС України.

Посилання позивача на те, що тільки після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вона дізналась про часткове виконання рішення суду від 13.08.2020 у справі №520/8956/2020, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки виплата пенсії є періодчиним платежем, відтак отримуючи щомісячно пенсію позивач була обізнана про її розмір.

Між тим, про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом виданим в рамках розгляду справи №520/8956/2020, ОСОБА_1 дізналась ще в квітні 2023 року, після чого звернулась в червні 2023 року до відповідача щодо надання копії спірної постанови, не отримавши відповіді, жодних дій не вчиняла аж до 18 березня 2025 року а саме до моменту звернення до відповідача із заявою щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, тривале листування позивача з відповідачем, отримання листів відповідача не змінюють момент, з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для поновлення строку на звернення до суду з позовом.

За приписами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

За правилами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, заявлений позов підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Стосовно посилань апелянта на наявність у неї статусу ВПО з 22.07.2022, перебування в м. Полтаві, у в`язку із військовими діями на території України, у позивача була відсутня можливість займатись питанням щодо спірної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладені в постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 120/7838/23.

Отже, колегія суддів зазаначає, що позивачем не доведено факту поважності пропуску строку звернення до суду з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 520/7420/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський