Справа № 380/1824/25
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 рокусправа № 380/1824/25
10 год 39 хв м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Шмигельської А.І., представника позивачки Івашківського А.О., представниці відповідача Шулень М.Ю., представниці третьої особи Мелінишин С.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 07 листопада 2024 року № 48035/13-01-07-09 форми С, що прийняте на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 07.10.2024 № 17969/09/15/РРО/ НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 07.11.2024 № 48037/13-01-07-09 форми ПС, що прийняте на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 07.10.2024 № 17969/09/15/РРО/ НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці не було відомо про проведення перевірки.

З отриманої на запит адвоката інформації довідалася про те, що за результатами перевірки інспекторами складено акт перевірки від 07.10.2024 № 17969/09/15/РРО/ НОМЕР_2 та податкове повідомлення-рішення від 07.11.2024 № 48037/13-01-07-09 форми ПС із сумою штрафних санкцій 1020 грн (порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України) та податкове повідомлення-рішення від 07.11.2024 № 48035/13-01-07 форми С із сумою штрафних санкцій 2831774 грн (порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Вказує на порушення порядку проведення перевірки, зокрема, ГУ ДПС у Івано-Франківській області неправомірно під час фактичної перевірки здійснювала перевірку обліку товарних запасів та в результаті неправомірних дій дані внесено в акт фактичної перевірки. Проте вважає, що перевірка первинних документів, які містять інформацію про товарні запаси здійснюється відповідно до п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України під час здійснення документальної, а не фактичної перевірки.

Вказала, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області не дотрималося вимог п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в я кому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом. Враховуючи що перевірка, яка проведена відносно позивачки є незаконною, та як наслідок акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не можуть бути визнані правомірними.

Щодо складання відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), що є додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 № 531, вказала, що відповідно до інформації Міністерства юстиції України від 30.06.2020 щодо переліку незареєстрованих нормативно-правових актів, листів та методичних рекомендацій, які спрямовані до виконання із порушенням законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, виявлених під час перевірок проведених за 5 місяці 2010 року такі не зареєстровано у Міністерстві юстиції України.

Також вказала про порушення порядку вручення запиту про надання документів, оскільки такий вручається законному представнику. Звернула увагу суду на те, що такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою контролюючого органу) і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до п. 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, перелік інформації, яка запитується та перелік документів, які пропонується надати, печатку контролюючого органу А платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачене цим Кодексом) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Тому вважає, що державні інспектори унеможливили надання їм витребуваних документів у зазначений строк, оскільки позивачка не перебувала у м. Івано-Франківськ під час перевірки, про перевірку їй нічого не відомо. Тому вважає такі дії необґрунтованими, упередженими, недобросовісними і нерозсудливими.

Звернула увагу суду на те, що під час проведення фактичної перевірки державними інспекторами було неправомірно складено опис товару на підставі якого сформовано штрафну санкцію в розмірі 2831774 грн. При цьому вважає, що Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» єдиний спосіб забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства проведення інвентаризації активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Ухвалою суду від 30.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.02.2025 задоволено заяву представника позивачки про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та ухвалено підготовче судове засідання у справі № 380/1824/25, призначене на 18.03.2025 о 10 год 30 хв, та наступні судові засідання проводити у режимі відеоконференцзв`язку із використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення, розміщених за посиланням на офіційному веб-порталі Судової влади України vkz.court.gov.ua за участю представника позивачки.

Ухвалою суду від 25.06.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Крім доводів, наведених у позовній заяві звернув увагу суду на те, що у Наказі ГУ ДПС в Івано-Франківській області Про проведення фактичної перевірки від 27.09.2024 №м 2903-п неправильно вказано адресу магазину електроніки «YABLUKA». Правильною адресою є не АДРЕСА_1 .

Також вказав, що у спірному випадку відсутні підстави для проведення перевірки, оскільки з листів на які покликається відповідач як на підставу її проведення, мова про ФОП ОСОБА_1 взагалі не йде.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позов. Щодо доводів позивача про відсутність підстав для проведення перевірки вказала, що підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено Податковим кодексом України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом, зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей, таких як фактичні обставини, що стали передумовою для призначення перевірки законодавством не вимагається.

Щодо суті порушень вказала, що під час проведення перевірки, ні на початок її проведення і впродовж проведення перевірки, позивачкою не надано жодних документів, які підтверджують придбання та/або походження товарів, які знаходяться на реалізації. ГУ ДПС у Львівській області (за основним місцем обліку платника податків) прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.11.2024 № 48037/13-01-07-09, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1020 грн на підставі р. 85.2 статті 85 ПК України та податкове повідомлення-рішення № 48035/13-01-07-09 від 07.11.2024, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР на суму 2831774,00 грн.

Щодо доводів позивачки про те, що працівники контролюючого органу вийшли за межі своїх повноважень під час проведення фактичної перевірки , а саме на думку позивачки дотримання вимог порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, як не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів є предметом документальних перевірок, а не фактичних вказала таке.

Одним із видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень. Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо видів перевірок та підстав їх проведення, порядку допуску до перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регламентовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції готівковій та/або безготівковій формі.

За правилами п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасі (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Виходячи з вище зазначеного, контролюючий орган наділений повноваженнями та має право на проведення саме фактичної перевірки господарюючого суб`єкта, який здійснює розрахункові операції з питань дотримання ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, які обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів.

Щодо не зазначення у наказі на проведення перевірки будь-яких додаткових відомостей, таких як фактичні обставини, що стали передумовою для призначення перевірки законодавством не вимагається.

Звернула увагу на постанову Верховного Суду від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме: наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Щодо невірно вказаної адреси звернула увагу на фіскальний чек контрольної закупки, в якому відображено: ФОП ОСОБА_1 , Івано-Франківськ, Велес.

Щодо відношення ОСОБА_2 до ФОП Беди вказала, що ОСОБА_2 допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням. При цьому вказала, що закон пов`язує із виконанням контролюючим органом обов`язку із вручення/пред`явлення визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів (1) платнику податків, (2) уповноваженій особі, (3) особі, яка фактично здійснює розрахункову операцію.

Питання визначення уповноважених осіб платника податків унормовано положеннями статті 19 ПК України. У розумінні приписів пункту 80.2 статті 80 ПК України під особою, яка фактично здійснює розрахункову операцію, слід вважати уповноважену суб`єктом господарювання особу на вчинення дій з приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця (відповідно до поняття «розрахункова операція», наведеного у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Таким чином, як матеріалами перевірки так і фактичними обставинами справи чітко простежується дотримання ГУ ДПС у Івано-Франківській області вимог як статті 80 так і статті 81 ПК України та того, що продавець ОСОБА_2 відноситься до кола осіб, яким згідно податкового законодавства може бути вручено наказ та направлення на проведення фактичної перевірки, а також в присутності якого така перевірка може проводитись, та вручатись вимоги і запити, оскільки працівник позивача ОСОБА_2 є уповноваженою особою суб`єкта господарювання, тобто, особою, яка фактично здійснює розрахункову операцію із вручення/пред`явлення.

Щодо ненадання документів вказала таке.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі - Порядок № 496) визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на ФОП, які відповідно до Закону № 265 зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції (господарському об`єкті) такого ФОП.

Звернула увагу суду постанову Верховного Суду у постанові від 11.01.2024 у справі № 420/12275/23, де він дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення платника податків до відповідальності за ст. 20 Закону № 265 у випадку, коли на початок проведення фактичної перевірки він не мав можливості надати такі документи посадовим особам контролюючого органу, проте до закінчення фактичної перевірки усі документи були надані.

Документи позивачкою не надані ні на початок перевірки ні до її закінчення.

Щодо твердження про незаконність складання контролюючим органом додатку 3 до Методичний рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок та дотримання суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 № 534 та невідповідність вказаного додатка залишкам товару позивача вказала, що вказані Методичні рекомендації розроблені з метою використання їх посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні актів (довідок) перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки наявності торгових патентів і ліцензій. Методичні рекомендації можуть використовуватися посадовими особами ДПС при оформленні матеріалів документальних перевірок суб`єктів господарювання фізичних осіб-підприємців. Повідомив, що при проведенні фактичної перевірки контролюючим органом встановлювався залишок товару, який перебував на реалізації за місцем здійснення перевірки за результатами якого і було складено вказаний додаток 3. Однак, вказала, що складання такого додатку 3 передбачено наказом № 534, який: по перше- не скасований, а по друге тим, що законодавцем не передбачено іншої такої форми (додатка) для відображення даних щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків під час проведення таких перевірок, а по-третє - форма його складання жодним чином не порушує права позивача.

Звернула увагу на постанову від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 в якій Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Таким чином, складання додатку 3 до Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок та дотримання суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 № 534, як такого що використовується без державної реєстрації не змінює того факту, що позивачем порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, так як на початок перевірки не було надано електронну чи паперову Форму обліку, первинні документи (їх копії), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

З огляду на викладене, аргументи та обґрунтування наведені позивачем у позовній заяві, не спростовують висновки акта фактичної перевірки та не підтверджують неправомірність прийнятого податкового повідомлення рішення щодо нарахування штрафної санкції за порушення вимог п.12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями (далі Закон № 265/95 ВР) та вимог Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом МФУ № 496 від 03.09.2021.

Просила відмовити у задоволенні позову.

Представниця третьої особи проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, викладених у заяві (вх. № 49806 від 16.06.2025) Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 04.09.2019, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 002004153.

Видами діяльності позивача за КВЕД є:

47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (основний);

47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;

46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;

95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування;

95.12 Ремонт обладнання зв`язку;

47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворення звуку та зображення;

47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпечення у спеціалізованих магазинах;

47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах;

46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято наказ № 2903-п від 27.09.2024 Про проведення фактичної перевірки».

Вказаним наказом наказано з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлення державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та відповідно до пп. 80.2.2, пп. 80.27 п. 80.2 , ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями провести фактичну перевірку магазину електроніки «Yаbluka» за адресою: вул. Вовчинецька, 225/А ТЦ «Велес» м. Івано-Франківськ з 28.09.2024.

Відповідно до вищевказаного наказу від 27.09.2024 № 2903 п та направлень на перевірку від 27.09.2024 № 5416, № 5415 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині Yаbluka, що розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька 225/А ТЦ «Велес».

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки № 17969/09/15/РРО/ від 08.10.2024.

Вказаним актом зафіксовано порушення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме ведення з порушенням порядку, встановленого законодавством, обліку товарів за місцем їх реалізації.

На підставі Акта перевірки від 07.10.2024 року № 17969/09/15/РРО/ НОМЕР_2 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення рішення № 48035/13-01-07-09 від 07.11.2024, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій, за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку згідно зі ст. 20 Закону № 265/95-ВР у розмірі 2832794 грн; та податкове повідомлення-рішення № 48037/13-01-07-09 від 07.11.2024 в розмірі 1020 грн за ненадання контролюючому органу документів, які є предметом перевірки.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначаються Законом України № 265/95-ВР.

Як передбачено ч. 1 ст. 15 Закону України № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Щодо процедурних порушень, на які звертає увагу позивач (неналежне оформлення наказу на проведення перевірки; встановлення порушень не у спосіб визначений чинним законодавством).

Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, підпунктом 75.1.3. пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Зміст наказу на проведення перевірки від 26.02.2024 року за № 960-ПП та акт перевірки вказує на те, що відповідачем проведено фактичну перевірку.

Згідно із положеннями п. 80.1. ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 згаданої статті передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підп. 80.2.2);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (підп. 80.2.3);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підп. 80.2.7).

Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Так, у відповідності до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

В силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд, застосовуючи пункту 81.1 статті 81 ПК України, у п. 50 постанови від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 дійшов до таких висновків: Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником..

Більше того, у пунктах 58 та 59 цієї ж постанови Верховний Суд дійшов до таких висновків:

Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним..

В матеріалах справи міститься лист Державної податкової служби України за № 12571/7/99-00-07-04-02-07 від 29.04.2024 року, доповідна записка управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 05.08.2024 за № 231/09-19-07-06-26, зміст яких вказує на наявність інформації до призначення перевірки про можливі порушення щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів у сфері торгівлі побутовою технікою та електронікою.

Позивач здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері торгівлі побутовою технікою та електронікою, що не заперечується сторонами.

Враховуючи наведені обставини та правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, суд вважає, що наявність посилання у згаданому наказі на проведення перевірки на підп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як на підставу проведення такої, фактичним підтвердженням чого є лист Державної податкової служби України № 12571/7/99-00-07-04-02-07 від 29.04.2024 року та доповідна записка управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 05.08.2024 за № 231/09-19-07-06-26, не може вказувати на протиправність такого наказу, та на наслідок такої перевірки.

У аспекті наведеного суд також звертає увагу на те, що наказ ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 27.09.2024 № 2903-П Про проведення фактичної перевірки» містить відомості, зокрема, про:

- мету перевірки дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору;

- вид перевірки -фактична перевірка;

- підстави для проведення перевірки - підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України;

- об`єкт, перевірка якого проводитиметься, магазин YABLUKA за адресою: вул. Вовчинецька 225/А, ТЦ «Велес» м. Івано-Франківськ.

Тож з урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що в контролюючого органу були наявні достатні правові підстави для проведення фактичної перевірки позивача. Зміст наявного у цій справі наказу про проведення фактичної перевірки відповідає усім передбаченим податковим законодавством вимогам.

Щодо зафіксованих в акті перевірки порушень позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95- ВР, в частині не ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №-265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в другому абзаці цієї норми осіб, до яких позивач не відноситься)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22.

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22 та від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Як стверджує позивачка, їй не було відомо про проведення фактичної перевірки і за предметом така перевірка повинна бути документальною, а не фактичною. Вказала, що вимогу про надання документів, направлення і наказ на проведення перевірки вручено абсолютно стороннім особам, які не мають жодного відношення до її магазину, товарні залишки, відображені у відомості не належать позивачці. Суд такі доводи оцінює критично з огляду на таке.

Щодо розбіжностей в адресі об`єкта перевірки, вказаного в наказі.

Так, у наказі на проведення перевірки вказано адресу об`єкта перевірки ТЦ «Велес» по вул. Вовчинецькій 225/А м. Івано-Франківськ.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи фіскального чека від 28.09.2024 виданого о 10:47:39 ІД на суму 699,00 грн вказано що контрольно розрахункову операцію здійснено ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . Тому саме лише не зазначення назви села Вовчинець не вплинуло на сам факт проведення перевірки у ТЦ «Велес».

Щодо предмета перевірки.

Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки. Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень. Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо видів перевірок та підстав їх проведення, порядку допуску до перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регламентовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції готівковій та/або безготівковій формі.

За правилами п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасі (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Виходячи з вище зазначеного, контролюючий орган наділений повноваженнями та має право на проведення саме фактичної перевірки господарюючого суб`єкта, який здійснює розрахункові операції з питань дотримання ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, які обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів.

Як встановлено судом Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області перед початком проведення перевірки 28.09.2024 проведено контрольну закупку, а саме було придбано Чехол Wave Matte Insane cas with Magsafe Iphone 12/12 deep purple 1 штука. Проведення вищезазначеної контрольної розрахункової операції відбулось із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункової книжки) при продажу товарів (наданні послуг), про що свідчить фіскальний касовий чек від 28.09.2024 виданий о 10:47:39 ІД на суму 699,0 грн. Як слідує зі змісту фіскального чека, такий товар було продано ФОП ОСОБА_1 , а в чеку відображено дані: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Велес. Тому ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за адресою, вказаною в Наказі на перевірку.

Позивачка стверджує, що наказ і направлення на перевірку вручалися особам, які не мають відношення до її господарської діяльності. При цьому покликається на те, що з особами щодо яких складено Акти про відмову від підпису у направленнях про ознайомлення та отримання копії наказу на право проведення перевірки, жодної інформації про осіб, які були продавцями, здійснювали продаж товару і видавали чек РРО суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що сторонні особи не можуть здійснювати продаж товару та видавати чек РРО з реєстратора розрахункових операцій позивачки. При цьому працівниками контролюючого органу складено Акти відмови від підпису у направленнях про ознайомлення та отримання копії наказу на право проведення фактичної перевірки від осіб, які були в приміщенні магазину.

Як зафіксовано актом перевірки від 07.10.2024 № 17969/09/15/РРО/ НОМЕР_2 на момент проведення перевірки в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), встановлено факт порушення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, а саме відсутні первинні документи, що підтверджують походження товарів, відсутні записи у формі ведення обліку товарних запасів на загальну суму 2832794 грн.

При цьому, під час фактичної перевірки встановлено та відображено в акті перевірки, що до перевірки не надано жодного первинного документа.

Таких первинних документів не надано і суду під час розгляду справи.

Доводи позивачки про те, що товар, відображений у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 28.09.2024 включає в себе товар інших суб`єктів господарювання не підтверджений письмовими доказами.

Суд звертає увагу на те, що перевірка тривала десять днів і позивачка впродовж такого тривалого часу не надала контролюючому органу жодних первинних документів, що підтверджують походження товаро-матеріальних цінностей, а також не надала заперечення до акта перевірки.

Порушення, встановлені під час перевірки і описані в акті перевірки не спростовано жодними письмовими доказами позивачкою.

Також суд критично оцінює доводи позивачки про те, що суб`єкт господарювання не зобов`язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в торгівельному залі чи у складському приміщенні з покликанням на правову позицію, викладену в ухвалі Вищого адміністративного суду в ухвалі від 08.08.2013 у справі № 2а-13173/10/2070, оскільки відповідно до п. 12 ст. 3 Закону 265/95-ВР суб`єкт господарювання має обов`язок надати контролюючому органу на початок проведення перевірки документи (у паперовій чи електронній формі), щоб підтверджують облік та походження товарних запасі та обов`язок зберігати їх за місцем здійснення господарської діяльності.

Суд також критично оцінює доводи позивачки що вимогу про надання документів вручено не уповноваженій особі, відтак податкове повідомлення-рішення про застосування штрафної санкції за ненадання документів є протиправним, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи чеку РРО ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність за адресою, де здійснювалася контрольна закупка перед початком перевірки, проте документи на початок перевірки не надано. Не надано їх і суду під час розгляду справи.

Крім того суд зазначає про те, що контролюючим органом складено Акт про відмову у наданні первинних документів на його вимогу.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкт господарювання має обов`язок вести облік товарних запасів та надавати контролюючим органам під час проведення перевірки документи, які такий облік підтверджують.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд вважає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР не спростовано наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами, є обґрунтованим, з огляду на що наявні правові підстави для притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.

За таких обставин позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтовані та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції, не довів правопорушення позивача у сфері податкових правовідносин, а тому приймаючи оскаржуване рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовну.

В силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур