Справа № 640/28611/20
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 640/28611/20

провадження № 2-іс/340/265/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправною та скасувати постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1970 від 30.10.2020 "Про накладення штрафу на КПТМ "Криворіжтепломережа" за порушення законодавства у сфері теплопостачання та здійснення заходів державного регулювання".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2021 року вирішено відмовити в задоволенні клопотання представника Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про призначення економічної експертизи.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований, утворений Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. На виконання вимог Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ та визначає порядок передачі не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджений Порядок передачі судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (ОАСК).

Згідно з пунктами 4-7 Порядку №399 на розгляд та вирішення судам належать передачі судові справи, що не розглянуті ОАСК та передані до Київського окружного адміністративного суду, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ належать передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, що належать передачі судам, мають бути зареєстровані у базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акта приймання-передачі судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 05.03.2025, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 №01-19/3049/25 до Кіровоградського окружного адміністративного суду передано 689 судових справ.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від дана адміністративна справа передана судді А.В. Сагуну, у зв`язку з чим суддя прийняв справу до свого провадження.

Позивач у позовній заяві зазначив про протиправність оскарженої постанови з посиланням на те, що вона прийнята відповідачем усупереч вимогам законодавства України та з порушення встановлених строків. На думку позивача, відповідач діє з перевищенням владних повноважень та фактичну примушує підприємство визначати його дохід та викривляти відповідні показники.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву ( а.с.83-91, 215-221), відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що проведеною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акти позапланової виїзної перевірки від 07 жовтня 2020 року № 379, № 380, № 381 та прийнято оскаржувану постанову № 1970 «Про накладення штрафу на КПТМ «Криворіжтепломережа». Відповідач вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для її скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відділом НКРЕКП у Дніпропетровській області, відповідно до постанови НКРЕКП від 15 липня 2020 року № 1380 «Про проведення позапланової виїзної перевірки КПТМ «Криворіжтепломережа», проведено позапланову виїзну перевірку дотримання КПТМ «Криворіжтепломережа» законодавства у сфері теплопостачання, зокрема провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, а саме:

пункту 2.1 глави 2 Правил організації звітності, що подається суб`єктами господарювання у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджених постановою НКРЕКП 31 травня 2017 року № 717 (далі Правила № 717) щодо ґрунтування усіх показників звітів на достовірних даних первинного (бухгалтерського) та внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, що забезпечує можливість порівняння і контролю даних;

підпункту 2 пункту 6.2 глави 6 Правил № 717 щодо заповнення граф 1 5 форми № 3 - НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» у розрізі категорій споживачів, яким ліцензіат реалізує теплову енергію за тарифами на теплову енергію, встановленими для потреб відповідної категорії споживачів;

пункту 10.5 Порядку (правил) організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності суб`єктами господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 10.10.2017 № 1223 (далі Правила № 1223), щодо визначення та відображення в обліку доходу від реалізації теплової енергії на підставі укладених договорів, актів, інших первинних або розрахункових документів, які підтверджують реалізацію теплової енергії, шляхом множення обсягів реалізації теплової енергії на тарифи, що діяли протягом звітного періоду, за результатами якої складено Акт від 07.10.2020 № 379, Акт від 07.10.2020 № 380, Акт від 07.10.2020 № 381, які розміщено на офіційному вебсайті НКРЕКП в мережі Інтернет.

У ході перевірки за результатами аналізу звітності, наданої КПТМ «Криворіжтепломережа» за грудень 2019 року та І квартал 2020 року, а саме звітів за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» встановлено, що вартість реалізації теплової енергії за грудень 2019 року та січень-березень 2020 року за категорією споживачів «Виконавці послуг населенню з централізованого опалення, ОСББ, ЖБК тощо» визначена Підприємством за тарифами, що не відповідають рівню тарифів, встановлених постановою НКРЕКП для потреб відповідної категорії споживачів, що призвело до порушення КПТМ «Криворіжтепломережа» підпункту 2 пункту 6.2 глави 6 Правил № 717 щодо заповнення граф 1 5 звіту за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» у розрізі категорій споживачів, яким ліцензіат реалізує теплову енергію за тарифами на теплову енергію, встановленими для потреб відповідної категорії споживачів.

За результатами аналізу форм звітності № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) та -№ 8- НКРЕКП-тепло (квартальна) за І квартал 2020 року, що подавалась Підприємством до НКРЕКП, встановлено, що показник суми перерахунку плати за комунальні послуги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 (код рядка 1615 звіту за формою № 8-НКРЕКП-тепло (квартальна) не відповідає аналогічному показнику звіту за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) (код рядка 100), що є порушенням підпункту 29 пункту 6.2 глави 6 Правил № 717, щодо відображення у рядках 95 та 100 звіту за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» суми перерахунків/коригувань розміру плати за послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, здійснених за звітний місяць та за період з початку року.

Перевіркою встановлено, що розрахунок суми чистого доходу за грудень 2019 року та січень-березень 2020 року здійснювався Підприємством за тарифами, що не відповідають рівню тарифів, встановлених постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року № 1714 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення КПТМ «Криворіжтепломережа», що призвело до порушення КПТМ «Криворіжтепломережа» пункту 10.5 глави 10 Порядку № 1223 щодо визначення та відображення в обліку доходу від реалізації теплової енергії на підставі укладених договорів, актів, інших первинних або розрахункових документів, які підтверджують реалізацію теплової енергії, шляхом множення обсягів реалізації теплової енергії на тарифи, що діяли протягом звітного періоду.

Таким чином, при формуванні Підприємством форми звітності № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання» у І та ІІ кварталах 2020 року були зазначені суми чистого доходу за ІV квартал 2019 року та І квартал 2020 року за тарифами, що не відповідають рівню тарифів, встановлених постановою НКРЕКП, що призвело до сплати внесків на регулювання з виробництва теплової енергії у меншому розмірі, а саме у:

І кварталі 2020 року по діяльності з виробництва теплової енергії у меншому розмірі на 23,05057 тис. грн;

ІІ кварталі 2020 року по діяльності з виробництва теплової енергії у меншому розмірі на 37,95359 тис. грн.

Таким чином, у І та ІІ кварталах 2020 року КПТМ «Криворіжтепломережа» сплачено внесків на регулювання у меншому розмірі на 61,00416 тис. грн.

У результаті розгляду 30 жовтня 2020 року на засіданні НКРЕКП, яке проводилось у формі відкритого слухання, Актів позапланової виїзної перевірки від 07 жовтня 2020 року № 379, № 380 та № 381 прийнято постанову № 1970 «Про накладення штрафу на КПТМ «Криворіжтепломережа» у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень за порушення законодавства у сфері теплопостачання, а саме:

підпунктів 2 та 29 пункту 6.2 глави 6 Правил щодо:

необхідності заповнення граф 1 5 звіту за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» в розрізі категорій споживачів, яким ліцензіат реалізує теплову енергію за тарифами на теплову енергію, встановленими для потреб відповідної категорії споживачів, відображення в рядках 95 та 100 звіту за формою № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» суми перерахунків/коригувань розміру плати за послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, здійснених за звітний місяць та за період з початку року;

пункту 10.5 глави 10 Порядку 1223 щодо визначення та відображення в обліку доходу від реалізації теплової енергії на підставі укладених договорів, актів, інших первинних або розрахункових документів, які підтверджують реалізацію теплової енергії, шляхом множення обсягів реалізації теплової енергії на тарифи, що діяли протягом звітного періоду;

пункту 5 Порядку № 491 у частині визначення суми внеску на регулювання у І та II кварталах 2020 року.

Та відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язано КПТМ «Криворіжтепломережа» у термін до 20 грудня 2020 року:

1) сплатити заборгованість зі сплати внесків на регулювання від провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії у I кварталі 2020 року в сумі 23 050,57 грн (двадцять три тисячі п`ятдесят) гривень 57 копійок та у ІІ кварталі 2020 року в сумі 37 953,59 грн (тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 59 копійок;

2) подати до НКРЕКП та Відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області уточнені звіти за формами № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) «Звіт про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії» за грудень, січень, лютий та березень 2020 року, № 8-НКРЕКП-тепло (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури встановлених тарифів за видами діяльності ліцензіата» та додаток 2 до звіту за формою № 8-НКРЕКП-тепло (квартальна) за ІV квартал 2019 року та за І квартал 2020 року електронною поштою (у форматі Excel) та на паперових носіях;

3) подати до Відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області уточнені звіти за формою № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання» у І та ІІ кварталах 2020 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 - 3 ст.1 Закону України від 22.09.2016 року №1540 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно ст.3 Закону України №1540 Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.14 Закону №1540 засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

Згідно ч.2 4 ст.22 Закону №1540 за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії; анулювання ліцензії.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України Про ринок електричної енергії, Про природні монополії, Про питну воду та питне водопостачання, Про ринок природного газу, Про теплопостачання.

Відповідно до положень ст.19 Закону України №1540 Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Під час здійснення державного контролю Регулятор має право: 1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.

Абзацом 5 ч.5 ст.19 Закону №1540 встановлено, що у разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

Отже, НКРЕКП є органом, уповноваженим здійснювати державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних. При виявленні порушень у діях суб`єктів господарювання, НКРЕКП вправі застосовувати до них за результатом проведених перевірок санкції, у тому числі штрафні, виключний перелік яких визначений ст.14 Закону №1540, а також здійснювати інші заходи державного регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, які за своєю правовою природою не є санкціями у розумінні Закону №1540.

Підставою для проведення позапланової виїзної перевірки Регулятором, згідно ч.7 ст.19 Закону №1540 є:

1) подання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, письмової заяви про здійснення заходу державного контролю;

2) обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, її законних прав;

3) обґрунтоване звернення суб`єктів господарювання та споживачів про порушення суб`єктом природної монополії законодавства з питань доступу до електричних/теплових/газових мереж та/або порушення ліцензійних умов;

4) перевірка виконання рішень Регулятора щодо усунення порушень вимог законодавства, прийнятих за результатами планових або позапланових перевірок;

5) перевірка достовірності наданих Регулятору даних у звітності або в інших документах.

Отже проведення позапланової перевірки КПТМ «Криворіжтепломережа» НКРЕКП з підстав перевірки достовірності наданих Регулятору даних у звітності або в інших документах є правомірним.

Щодо змісту виявлених порушень, то вбачається, що ч.7 ст.19 Закону №1540 встановлено, що у разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, Регулятор має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до суб`єкта господарювання відповідальності, передбаченої законодавством.

Щодо тверджень позивача, про неналежне застосування відповідачем чинного законодавства при визначенні доходів, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ст.13 Закону №1540 встановлено, що базою для нарахування внеску на регулювання є чистий дохід платників внеску на регулювання від діяльності, що регулюється Регулятором, за звітний квартал.

Пунктом 9 Пояснень щодо заповнення форми звітності №20 - НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання», які є додатком до Порядку розрахунку та встановлення ставки внеску на регулювання, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.04.2017 №491 встановлено, що у графі 4 «Нараховано» наводиться сума коштів, що нарахована та належить до сплати платником внеску у поточному кварталі відповідно до ставки внеску на регулювання у поточному кварталі відповідно до ставки внеску на регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП, у розрізі видів діяльності.

Діяльність суб`єктів природних монополій, зокрема у сферах виробництва, транспортування, постачання теплової енергії регулюється відповідно до Закону України «Про природні монополії», статтею 4 якого визначено, що державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах визначених у статті 5 цього Закону здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до зазначеного закону з особливостями, встановленими законом, має право приймати з питань, що належать до її компетенції, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

Статтею 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, зокрема шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.

При цьому, відносини, що виникають, зокрема у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, регулюються Законом України «Про теплопостачання» (далі Закон), статтею 2 якого визначено, що проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно- правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Водночас, слід зазначити, що Законом визначені особливості регулювання відносин у сфері теплопостачання, які викликані такими об`єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, зокрема:

наявністю поділу господарської діяльності у сфері теплопостачання на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії;

особливим статусом суб`єктів природних монополій, який мають деякі суб`єкти господарювання у сфері теплопостачання.

Відповідно до статті 20 Закону тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Згідно з положеннями статті 1 Закону, теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Крім того, Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон про ліцензування) врегульовано суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності та визначено виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлено уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності. Так, відповідно до статті 7 Закону про ліцензування, ліцензуванню підлягає діяльність, зокрема з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

Одночасно, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово- комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (далі Закон про ЖКП) статтею 5 якого визначено перелік житлово-комунальних послуг і, які відповідно до Закону про ліцензування не відносяться до ліцензованих видів діяльності.

Суд звертає увагу, що з урахуванням вимог Закону, Закону про ЖКП та Закону про ліцензування поняття «теплова енергія» і «комунальні послуги» необхідно розмежовувати оскільки вони не є тотожними, з огляду на те, що постачання теплової енергії це ліцензований вид діяльності, а надання комунальної послуги (зокрема, послуги з постачання теплової енергії) є іншим видом господарської діяльності, який не підлягає ліцензуванню.

Так, згідно із Законом про НКРЕКП, Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом ліцензування діяльності та формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг, нормативно-правового регулювання у випадках, коли такі повноваження надані НКРЕКП законом.

Відповідно до статті 17 Закону про НКРЕКП для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, НКРЕКП розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сфері комунальних послуг та порядки (правила) організації обліку та звітності за видами ліцензованої діяльності, форми звітності та порядок їх подання.

Постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії (далі Ліцензійні умови), якими визначено, що ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов, а здобувач ліцензії - їм відповідати.

Разом з цим зазначаємо, що відповідно до вимог Ліцензійних умов, при провадженні господарської діяльності з виробництва теплової енергії, її транспортування та постачання ліцензіат повинен, зокрема, здійснювати продаж теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженими органами, зокрема НКРЕКП та дотримуватися структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифах на теплову енергію для всіх категорій споживачів, надавати до органу ліцензування документи, інформацію та звітність, необхідні для виконання органом ліцензування своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені органом ліцензування.

Порядком (правилами) організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності суб`єктами господарювання у сфері теплопостачання, затвердженим постановою НКРЕКП від 10.10.2017 № 1223 (далі Порядок №1223), сфера дії якого поширюється на суб`єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії визначено механізм, принципи, процедури і єдині методичні засади організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності окремо від інших видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснює НКРЕКП.

Відповідно до пункту 10.5 Порядку №1223 дохід від реалізації теплової енергії визначається і відображається в обліку на підставі укладених договорів, актів, інших первинних або розрахункових документів, які підтверджують реалізацію теплової енергії, шляхом множення обсягів реалізації теплової енергії на тарифи, що діяли протягом звітного періоду.

Згідно частини 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку № 1223 ведення обліку здійснюється окремо за кожним ліцензованим видом діяльності у сфері теплопостачання та кожним іншим видом діяльності ліцензіата.

Щодо тверджень позивача, що «зміна розміру нарахувань за теплову енергію (централізоване опалення) відображена в бухгалтерському обліку Підприємства за грудень 2019 р квітень 2020 року шляхом коригування доходу на підставі первинних документів (рахунків) суд зазначає, що перерахунки розміру нарахувань населенню за спожиті послуги підприємством проведені за результатами діяльності з надання комунальних послуг з централізованого опалення, що є неліцензованим видом господарської діяльності, а дохід скориговано (зменшено) за результатами ліцензованої діяльності з постачання теплової енергії. При цьому, за результатами господарської діяльності КПТМ «Криворіжтепломережа» за 2019 рік (форма 8-НКРЕКП-тепло (квартальна)) мало збитки 344, 9 млн.грн.

Постановою НКРЕКП від 31.05.2017 № 717 затверджено Правила організації звітності, що подається суб`єктами господарювання у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до НКРЕКП (далі Правила № 717), пунктом 1.4 яких визначено, що подання до НКРЕКП форм звітності відповідно до цих Правил здійснюється з метою перевірки та аналізу ліцензованої діяльності ліцензіата, виявлення порушень ліцензійних умов та їх усунення, а також для врахування звітних даних при встановленні або перегляді тарифів.

З огляду на викладене, формами звітності, затвердженими Правилами № 717, визначено основні показники структури тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії за категоріями споживачів, що встановлюються НКРЕКП

Стосовно відображення у формі звітності № 3-НКРЕКП-тепло (місячна) сум перерахунків плати за комунальні послуги суд зазначає, що відповідно до вимог Правил № 717 (у рядках 95 та 100) передбачено відображення суми перерахунків/коригувань розміру плати за послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, здійснених за звітний місяць та за період з початку року, як довідковий показник (оскільки діяльність із надання комунальних послуг не є ліцензованим видом діяльності).

Відображення перерахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1082 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову гарячої води для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу» (далі Постанова № 1082), формами звітності затвердженими Правилами № 717 не передбачено (як і будь якої іншої інформації, зокрема перерахунки відповідно до винесених судових рішень, взаємозаліки тощо).

Постановою № 1082 передбачено, що у разі прийняття теплопостачальною організацією рішення щодо зміни розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води споживачам у зв`язку із зміною для них ціни природного газу протягом опалювального періоду 2019/20 року, відповідні зміни (починаючи із нарахувань за грудень 2019 року) відображаються щомісяця у платіжних документах споживачів, надісланих у місяці, що настає за розрахунковим періодом.

Тобто, відповідно до Постанови № 1082 рішення щодо зміни розміру нарахувань за спожиту теплову енергію для споживачів теплопостачальна організація приймає ліцензіат самостійно без зміни тарифів (отже, прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком теплопостачальної організації). Водночас, термін дії Постанови № 1082 обмежено опалювальним періодом 2019/20 року.

Крім того, листом Міністерства розвитку громад та територій від 28.12.2019 №7/10.1/21224-19 (міститься в матеріалах справи) щодо механізму проведення перерахунку розміру плати за теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у зв`язку із зниженням ціни природного газу для підприємств теплопостачання надано роз`яснення в якому зазначено, зокрема, що у разі прийняття рішення щодо зміни розміру нарахувань, тарифи на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, встановлені органами місцевого самоврядування та НКРЕКП, залишаються незмінними.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що НКРЕКП при прийнятті рішення діяла відповідно до вимог чинного законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме законодавства у сфері теплопостачання, тому правові підстави для скасування Постанови №1970 відсутні.

Щодо тверджень позивача, про о порушення відповідачем строків визначених статтею 13 Закону про НКРЕКП, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 13 Закону про НКРЕКП визначено, що у разі несплати внеску на регулювання або сплати його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, Регулятор приймає рішення про накладення на такого платника внеску штрафу у розмірі 5 відсотків несплаченої суми внеску на регулювання та може звернутися до суду про стягнення несплаченого внеску на регулювання.

Рішення про накладення штрафу приймається Регулятором на підставі акта перевірки суб`єкта господарювання або подання відповідного структурного підрозділу Регулятора про несплату внеску на регулювання або сплату його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, у 15-денний строк з моменту складення акта перевірки або отримання відповідного подання та оформлюється постановою Регулятора.

Однак у спірних правовідносинах, позивача, було притягнуто до відповідальності та накладено штрафні санкції в строки визначені статтею 22 Закону про НКРЕКП, якою передбачено, що у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Таким чином твердження позивача, проте, що відповідачем, порушено строки для накладання штрафу, є безпідставними.

Щодо тверджень позивача, «що НКРЕКП перевищуючи межи своїх повноважень, не будучи повноваженим органом на надання роз`яснень тощо з застосування законодавства бухгалтерського обліку, примушує КПТМ «Криворіжтепломережа» виключно на розсуд НКРЕКП визначати дохід підприємства та викривляти відповідні показники», суд зазначає, що виконання вимог, зокрема статті 17 Закону про НКРЕКП, якою визначено, що Регулятор надає роз`яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕКП, КПТМ «Криворіжтепломережа» надавались зауваження та рекомендації щодо необхідності забезпечення неухильного виконання виключно власних нормативно-правових актів, зокрема вимог Порядку № 1223 та Правил № 717 (листи НКРЕКП від 27.02.2020 № 2358/18/7-20 та 02.06.2020 № 5772/18/7-20 містяться в матеріалах справи).

Отже, КПТМ «Криворіжтепломережа», як суб`єкт господарювання, сферу діяльності якого віднесено до природних монополій та суміжних до них ринків, та яка відповідно до законодавства підлягає регулюванню НКРЕКП, зобов`язаний дотримуватись вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів НКРЕКП, Ліцензійних умов, зокрема, у частині обов`язку дотримання структури тарифів на теплову енергію, встановлених постановами НКРЕКП при розрахунку чистого доходу від її реалізації.

Щодо посилання позивача на відсутність вимоги у Порядку розрахунку та встановлення ставки внеску на регулювання, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.04.2017 № 491 проведення перерахунків, що виникають в результаті несвоєчасного укладання/розірвання з вини споживачів та невизначеності порядку обрахунку не доводить протиправності оскаржуваного рішення.

Таким чином, твердження КПТМ «Криворіжтепломережа» викладені у позовній заяві щодо накладення штрафу постановою НКРЕКП від 30.10.2020 № 1970 без належного з`ясування обставин та з недодержанням діючого законодавства, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують. При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (пров. Дежньова, буд. 9, м. Кривий Ріг, 50000, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, буд. 19, м. Київ, 03057, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН