Справа № 732/770/25
Суддя: Бойко А. О.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 732/770/25
Провадження № 2-а/732/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

за участю представника позивача адвоката Журби В. С. (приймала участь в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

26.05.2025 представник позивача адвокат Журба Вікторія Сергіївна, яка діє на підставі ордеру серії СВ № 1128008 від 21.05.2025 в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просила скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 98 від 14.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а також закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Крім того, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача зазначила, що 03 лютого 2025 року позивач був затриманий працівниками поліції та доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на нього о 22 год 30 хв того ж дня було складено протокол про адміністративне правопорушення № 98 від 03.02.2025 за відмову від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії, за яким позивач ніби то вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення мав відбутися 07.02.2025 о 12 год 20 хв, проте 04.02.2025 позивачем до ТЦК було подано заяву про перенесення розгляду у справи, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та за станом його здоров`я. За твердженням позивача, про задоволення або відмову у задоволенні його заяви, а також про дату та час розгляду справи його повідомлено не було.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 98 від 14.02.2025 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 19 травня 2025 року, отримавши у додатку «Дія» сповіщення про відкриття виконавчого провадження. Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи. Позивач вказує, що він відмовився від отримання направлення на ВЛК та проходження військово-лікарської комісії в день його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не мав при собі медичних документів про дійсний стан його здоров`я. Крім того, представник позивача вказала, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби із посиланням на порушення останнім абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте положення вказаної норми не передбачають обов`язку проходження ВЛК.

Ухвалою суду від 27 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Журба В. С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та скасувати оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення. Підтвердила обставини, які викладені в адміністративному позові, та, посилаючись на ці обставини, обґрунтовувала заявлений позов.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належними чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленнями про вручення судової кореспонденції адресату.

До початку судового засідання представником відповідача подано до суду відзив на позов, з якого убачається, що відповідач у задоволенні позову просить відмовити повністю, при цьому зазначає, що 03.02.2025 позивача було затримано Національною поліцією та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де виписано направлення на проходження ВЛК, пройти яку було запропоновано позивачу, від чого він відмовився, що підтверджується відповідним актом. Представник відповідача зазначає, що направлення на медичний огляд є обов`язковим до виконання, при цьому у лікарів ВЛК є доступ до Електронної системи охорони здоров`я і питання отримання додаткових документів про стан здоров`я має вирішуватися лікарями ВЛК, відсутність медичних документів або їх неврахування під час ВЛК є підставою для оскарження результатів ВЛК. Крім того, вказується про дотримання процедури складення протоколу про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, належне повідомлення позивача про дату та час його розгляду, з урахуванням заяви позивача про перенесення розгляду справи, і відповідно про право на розгляд протоколу без участі позивача, який був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відносно нього.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши позицію відповідача з приводу заявлених позивачем вимог, дослідивши матеріали справи, перевіривши вимоги, а також підстави для поновлення строку на звернення з позовом до суду, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами пропуску строку визнаються обставини, які були дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду.

У позовній заяві, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача вказала, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП проводився за відсутності позивача, останній не був повідомлений належним чином про розгляд справи та оскаржувана постанова від 14.02.2025 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами поштового зв`язку позивачу не направлялася. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 19 травня 2025 року, отримавши у додатку «Дія» сповіщення про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення штрафу, а вже 26.05.2025 представником позивача подано до суду цей адміністративний позов, що свідчить про те, що позивач не ігнорував та не затягував своє звернення до суду.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Представник відповідача у поданому відзиві висловив свої заперечення щодо строку звернення позивача із позовом до суду. Вказав, що позивач, будучи обізнаним про те, що на нього складено протокол про адміністративне правопорушення, та про те, що розгляд справи відбуватиметься в ІНФОРМАЦІЯ_5 , після подання заяви про перенесення розгляду справи, жодних дій, спрямованих на те, щоб з`ясувати інформацію щодо розгляду справи не вчиняв.

Керуючись принципом пропорційності інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що повідомлені позивачем причини, є підставою для поновлення строку звернення з позовом.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 98 від 03.02.2025 убачається, що 03.02.2025 о 22 год 30 хв уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було виписано направлення на проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У своїх поясненнях у протоколі ОСОБА_1 вказав «Відмовляюся від проходження ВЛК. Причина: не маю певних документів про стан здоров`я». У протоколі також вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 07.02.2025 о 12-20 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 67).

З копії направлення позивача на медичний огляд для встановлення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період № 2081 вбачається, що дане направлення складено 03.02.2025, час та дата, коли позивач мав пройти медичний огляд в направленні не вказана (а. с. 68).

ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня його придатності до військової служби (направлення № 2081 від 03.02.2025), про що було складено відповідний акт (а. с. 69).

Як убачається із поданої позивачем заяви від 04.02.2025, останній письмово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням перенести розгляд справ про притягнення його до адміністративної відповідальності, який призначений на 07.02.2025 на 12 год 00 хв та 12 год 20 хв, у зв`язку з необхідністю його ознайомлення з матеріалами справ та за станом його здоров`я. У поданій заяві ОСОБА_1 просив повідомити його про можливість ознайомлення з матеріалами та про розгляд справ рекомендованим листом за адресою його проживання (а. с. 70).

Як убачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2025 на звернення, адресованої ОСОБА_1 , останньому було вказано яким саме відділом ТЦК будуть розглядатися справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, детально роз`яснено, коли він може ознайомитися з матеріалами справ, а також повідомлено, що з урахуванням поданої ним заяви про перенесення розгляду справ, розгляд справ перенесено на 14.02.2025 на 10 год 30 хв (а. с. 71).

Доказів направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 вказаної відповіді позивачу (квитанція поштового відділення, опис вкладення, зворотнє поштове повідомлення, тощо) матеріали справи про адміністративне правопорушення, які витребувані судом, не містять.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2025 року установлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що 03.02.2025 о 22 год 30 хв в умовах особливого періоду уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було виписано направлення № 2081 для проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) для визначення ступеня придатності до проходження військової служби під час мобілізації. Однак від отримання вказаного направлення та проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 відмовився, чим порушив абзац 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким встановлено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. У даній постанові відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з вказаною постановою та отримання її копії (а. с. 72).

29.04.2025 державним виконавцем Городнянського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 77922356 про примусове виконання постанови № 98 від 14.02.2025, про що повідомлено стягувача та боржника (а. с. 27-28).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У п. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами пп. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, спірні відносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п.1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Із протоколу № 98 вбачається, що 03 лютого 2025 року о 22 год 30 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності для проходження військової служби.

Посилання позивача на відсутність у нього на той час медичних документів, є безпідставними, оскільки і до цього часу позивачем не надано суду доказів про підтвердження наявності у його розпорядженні будь-яких медичних документів щодо стану здоров`я, які він мав намір надати під час проходження ВЛК.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За таких підстав, постанова № 98 від 14.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у межах своїх повноважень, зміст постанови відповідає вимогам статтями 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування постанови № 98 від 14.02.2025 про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст. 139 КАС України сплачених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено і підписано 23.07.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя А. О. Бойко