Справа № 640/15657/19
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 р. № 640/15657/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Укрлегсировина" до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Укрлегсировина" (далі позивач) до Сумської митниці (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805220/2019/000157/2 від 11 червня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів №UA805220/2019/00015 від 11 червня 2019 року;

2. стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняті 11.06.2019 рішення про коригування митної вартості товарів №UA805220/2019/000157/2 та картка відмови №UA805220/2019/00015 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

07.11.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість заявлених до митного оформлення товарів не підтверджується поданими документами.

18.11.2019 представником позивача надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем був наданий великий та достатній пакет документів, що підтверджує операцію поставки та ціноутворення товару у межах такої операції, надані документи містили повну інформацію щодо ціни товару та не містили в собі розбіжностей.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу № 640/15657/19.

Ухвалою від 17.03.2025 суд прийняв адміністративну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 29.05.2025 суд замінив відповідача - Сумську митницю ДФС на належного відповідача - Сумську митницю.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім „Укрлегсировина є юридичною особою та здійснює господарську діяльність, пов`язану, зокрема з імпортом товарів, одним із видів яких є взуття. Виробником товару є фірма Super Protective Shoes (Pvt.), Бангладеш.

Поставка та ввезення на митну територію України взуття здійснюється на підставі контракту № ULS/SPS/1 від 28 грудня 2012 року.

Відповідно до п. 1.1 Контракту Продавець зобов`язується продати Покупцю по договірним цінам, в погодженій кількості та асортименті товар згідно до загальної специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Контракту. Товар постачається партіями, погодженими сторонами в додатках до даного договору.

Додатковою угодою № 15 до контракту сторони погодили нову редакцію п.3.1 Контракту та виклали його в наступній редакції: «Постачання товару проводиться: на умовах CFR Інкотермс 2000 в 20 футовому стандартному контейнері (20 DC), 40 футовому стандартному контейнері (40 DC) или 40 футовому високому контейнері (40 НС). Постачання товару може проводитися зі складу Продавця на території України та узгоджується з Специфікацією до контракту».

13 лютого 2019 року Сторонами було укладено Специфікацію № 27 відповідно до якої, Консигнатором товару (вантажоодержувачем) є МЛС (митний ліцензійний склад) TOB «Таланпром» м.Ромни, вул.Римаренків, 24, 42000, Україна.

Відповідно до інвойсу № SPS/SOT/18/555 від 17 грудня 2018 року компанія Super Protective Shoes (Pvt.), яка є Продавцем за Контрактом №2ULS/SPS/1 від 28.12.2012, укладеним з Позивачем, здійснила в рамках консигнаційної угоди ввезення на митну територію України взуття у кількості 3480 пар на суму 44586,50 дол. США, а саме :

черевики з шнурками арт. СН/2С0111/3-ULS у кількості 600 пар на загальну суму 11028,00 дол. США;

черевики з шнурками арт. SE/2M0112- ULS у кількості 820 пар на загальну суму 8716,60 дол. США;

напівчеревики з шнурками арт. SE/2M0162 - ULS у кількості 590 пар на загальну суму 5823.30 дол.США;

чоботи SE/2M0182- ULS у кількості 605 пар на суму 8518.40 дол.США;

черевики з шнурками SP/2M0545(g)/3-CIS у кількості 610 пар на загальну суму 5813.30 дол.США;

черевики з шнурками СН/2С0111/3-CIS у кількості 255 пар на загальну суму 4686 .90 дол.США.

Товар було розміщено на митному ліцензійному складі ТОВ «Таланпром» відповідно до Договору консигнації № 10-к від 02 жовтня 2017 року.

З метою розмитнення частини товару, що відповідно до договору консигнації знаходився на МЛС ТОВ «Таланпром», відповідно до інвойсу № 79 від 13.02.2019, Позивачем була заповнена та подана до митного оформлення митна декларація № UA805220/2019/002824 від 11 червня 2019 року, у якій товар був задекларований у митний режим „імпорт по ціні, визначеній в комерційному інвойсі на загальну суму 2270,10 дол.США.

До вказаної митної декларації були подані основні товаросупроводжувальні документи, які підтверджують митну вартість товару:

пакувальний лист № 79 від 13.02.2019;

рахунок-фактура (інвойс) № 79 від 13.02.2019;

коносамент (Bill of lading) ВАС0136952 від 30.12.2018;

міжнародна автомобільна накладна (CMR) 418 від 08.02.2019;

декларація про походження товару 79 від 13.02.2019;

платіжне доручення № 22 від 20.05.2019;

довідка відправника про оплату фрахту № 3130 від 09.01.2019;

виписка з бухгалтерської документації б/н від 13.02.2019;

прайс лист виробника б/н від 19.06.2018;

калькуляція виробника б/н від 13.02.2019;

контракт № ULS/SPS/1 від 28.12.2012;

доповнення до зовнішньоекономічного договору , додаткова угода №5 від 4.11.2013;

доповнення до зовнішньоекономічного договору, додаткова угода № 11 від 10.11.2014;

доповнення до зовнішньоекономічного договору додаткова угода № 13 від 23.10.2015;

доповнення до зовнішньоекономічного договору додаткова угода № 15 від 26.01.2016;

доповнення до зовнішньоекономічного договору додаткова угода № 23 від 19.06.2018;

доповнення до додаткової угоди №23 генеральна специфікація до контракту від 19.06.2018;

доповнення до зовнішньоекономічного договору додаткова угода № 25 від 28.12.2018;

доповнення до зовнішньоекономічного договору специфікація № 27 від 13.02.2019;

договір консигнації (реалізації товарів) № 10-к від 02.10.2017;

лист виробника про виробничі потужності б/н від 13.02.2019;

лист виробника про страхування б/н від 13.02.2019;

сертифікат якості від 13.02.2019;

лист виробника про аналоги арт. б/н від 25.04.2019;

виписка банку 20/05/2019;

лист виробника про експ. декл. б/н від 06.06.2019;

копія митної декларації країни відправлення від 23.12.2018.

11.06.2019 відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Представником Позивача було надано наступні додаткові документи:

каталог товару;

лист виробника про зміну артикулів товару від 26.01.2016;

лист виробника про зміну найменування артикулів б/н від 30.12.2015.

Крім того, ТОВ ТД «Укрлегсировина» надало пояснення відповідачу, відповідно до яких товар, який розмитнювався та був завезений компанією Super Protective Shoes Pvt/) по договору консигнації № 10к від 02.10.2017 відповідно до інвойсу № SPS/SOT/28/555 від 17.12.2018 (має відповідну відмітку митного органу), коносаменту № ВАС0136952 від 30.12.2018, ВМДІМ-74-ДЕ №UA805220/2019/000485 від 11.02.2019. Відповідно до договору консигнації товар було розміщено на митному ліцензійному складі ТОВ «Таланпром» для подальшої його реалізації.

За результатами здійснення митним органом перевірки наданих позивачем документів Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної зартості від 11.06.2019 №UA805220/2019/000157/2, відповідно до якого митна вартість товару склала 2398.90 дол.США.

На підставі вказаного рішення відповідачем прийнято картку відмови у митному оформленні товарів №UA805220/2019/00015 від 11.06.2019.

Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 МКУ перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МКУ.

На підставі п. 4 ст. 337 МКУ контроль із застосуванням системи управління ризиками це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі із використанням інформаційних технологій), поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.

Також, глава 52 МКУ (ст.ст. 361, 362, 363) встановлює цілі застосування системи управління ризиками, її аналіз і об`єкти, діяльність митних органів з оцінки та управління ризиками. Автоматизована система управління ризиками застосовуєтьсямитними органами і функціонує на центральному рівні та є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів. ЄАІС є державною власністю. Держателем, адміністратором ЄАІС та володільцем інформації в ЄАІС є Держмитслужба. Це визначається Положенням про Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів, порядок і умови застосування її систем, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 19.05.2023 № 263 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.07.2023 за №1132/40188).

Основними завданнями ЄАІС є: забезпечення виконання митних формальностей, передбачених законодавством України з питань митної справи; автоматизація процедур митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України у тому числі митного контролю після завершення митного оформлення, визначення форм та обсягів митного контролю, механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, сприяння захисту прав інтелектуальної власності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, прийняття рішень митними органами.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Так, згідно із зазначеними вище приписами, відповідачем був направлений запит позивачу щодо надання додаткових документів.

Згідно з вимогами п.2 ч .2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що за змістом оскаржуваного рішення в результаті митного контролю митним органом було встановлено, що поданий до митниці рахунок №79 від 13.02.2019 видано пізніше коносаменту №ВАС 0136952 від 30.12.2018 завантаження на борт судна та експорту з країни відправлення, в інвойсі відсутні посилання на номер коносаменту та номер контейнеру, яким переміщувався товар. Коносамент не містить інформації щодо отримувача та покупця товару. Даний інвойс не являється товаросупроводжувальним документом цієї партії товару у зв`язку з відсутністю на ньому відтиску печатки митниці, в зоні діяльності якої здійснено пропуск товару на митну територію. Не можливо ідентифікувати товар, який надійшов за даним коносаментом, з товаром, зазначеним у рахунку, у зв язку з чим документальне підтвердження заявленого числового значення митної вартості саме цієї партії товару відсутнє.

Суд зазначає, що ТОВ ТД «Укрлегсировина» надало документи та пояснення відповідачу, які підтверджують, що товар, який розмитнювався по ВМД ІМ-40-АА № UA 805220/2019/002824 від 10.06.2019, було завезено компанією Super Protective Shoes (Pvt/) по договору консигнації №10-к від 02.10.2017 відповідно до інвойсу № SPS/SOT/28/555 від 17.12.2018 (має відповідну відмітку митного органу), коносаменту № ВАС0136952 від 30.12.2018, ВМД ІМ-74-ДЕ №UA805220/2019/000485 від 11.02.2019.

Коносамент № ВАС0136952 від 30.12.2018 містить інформацію про те, що отримувачем товару поставленого в рамках консигнаційної угоди є митний ліцензійний склад ТОВ «Таланпром».

Відповідно до інвойсу № SPS/SOT/28/555 від 17.12.2018 завезено товар на загальну суму 44586,50 дол.США, відповідно до договору консигнації товар було розміщено на митному ліцензійному складі ТОВ «Таланпром» для подальшої його реалізації. Таким чином, ТОВ ТД «Укрлегсировина» , в рамках укладеного з компанією Super Protective Shoes (Pvt/) контракту, отримує партії товару для подальшого розмитнення від фірми Super Protective Shoes (Pvt.) з митного ліцензійного складу ТОВ «Таланпром». Числові значення митної вартості товару зазначені в інвойсі № SPS/SOT/28/555 від 17.12.2018, відповідно до якого товар було завезено на МЛС та інвойсі № 79 від 13.02.2019 року повністю співпадають. Крім того, товар, який надійшов за коносаментом № ВАС0136952 від 30.12.2018 повністю співпадає з товаром, зазначеним в рахунку № 79 від 13.12.2019.

Щодо посилань митниці на те, що в інвойсі №79 відсутні посилання на номер коносаменту та номер контейнеру, яким переміщувався товар суд зазначає , що форма інвойсу є добровільною, а законодавством не передбачені обов`язкові реквізити, які має містити такий документ. У інвойсі вказується той обсяг інформації, який обумовлений його функціональним призначенням, змістом договірних правовідносин та намірами сторін.

Отже, вказані вище доводи відповідача є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів відповідача, що відповідно до п.4.3. контракту від 28.12.2012 № ULS/SPS/1 розрахунок за товар проводиться на протязі 90 календарних днів з моменту погрузки товару на судно, допускається відстрочка платежу, на протязі 30 днів після оформлення товару на склад Покупця. Платіжне доручення не містить відомостей щодо рахунка, в рамках якого здійснюється платіж що передбачено п.4.4. контракту від 28.12.2012 у той же час за рахунком від 13.02.2019 № 79 до специфікації від 13.02.2019 № 27 до контракту фактурна вартість склала 34086.30 дол.США, то складає суму, меншу ніж загальна за наданим декларантом платіжним доручення, що відповідно дає підстави для виникнення сумніву щодо рівня ціни товару для цілей визначення митної вартості товару. Тобто порушується вимога постанови правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 відповідно до якої у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит «призначення платежу» в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті, тобто не зазначено реквізит рахунку- фактури, згідно з яким здійснюється оплата.», суд зазначає таке.

Так, загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання літів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року N 216, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за N 910/15601 (надалі - Порядок).

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється врахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Отже, ураховуючи зазначене вище, законодавцем не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс проформу в банківському платіжному документі. Надане декларатном платіжне доручення містить посилання на контракт від 28.12.2012 № ULS/SPS/1.

Отже, вказані вище доводи відповідача є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно тверджень відповідача, що за умовами контракту від 28.12.2012 №ULS/SPS/1, додаткової угоди від 26.01.2016 № 15, визначено умови поставки CFR Одеса які передбачають несення покупцем витрат на страхування товару. Відповідно до п. 10 cт. 58 МКУ та правилами Інкотермс складовими митної вартості є витрати на страхування та товарів. Згідно наданого листа AERO OCEAN від 09.01.2019 № 3130/2018 виставлена сума за перевезення, але не вказано чи було страхування вантажу. Також відсутній договір на перевезення, що дає підстави для сумніву достовірності наданих документів та зазначених у них відомостей, а саме страхування товару. Лист Super Protective Shoes (Pyt/) Ltd. Від 13.02.2019 б/в щодо страхування вантажу не може бути прийнятий до уваги, так як обов`язок страхування вантажу, згідно правил Інкотермс покладений на покупця ТОВ ТД «Укрлегсировина». Також не надано банківського документа щодо оплати даних транспортних витрат, суд зазначає таке.

Так, за умовами контракту від 28.12.2012 №ULS/SPS/1, додаткової угоди від 26.01.2016 № 15, визначено умови поставки CFR Одеса. Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки CFR не передбачають обов`язку продавця по страхуванню товару.

Обов`язок по страхуванню товару відсутній також і у покупця товару.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Проте, ТОВ ТД «Укрлегсировина» не укладав договір страхування, тому такий документ він подати не міг. Страхування товару не передбачалось умовами контракту чи іншими документами, такі платежі ним не сплачувались, а тому витрати на страхування відсутні при визначенні митної вартості товару. Водночас під час митного оформлення позивачем надавався Лист компанії Super Protective Shoes (Pvt/)Ltd. від 13.02.2019 б/в щодо страхування вантажу, в якій зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.

Також, відповідно до наданого листа AERO OCEAN від 09.01.2019 № 3130/2018 виставлена сума за перевезення. Відповідно до наданої інформації перевезення оплачено 19.01.2019.

Слід зазначити, що законом не визначено докази, виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо тверджень митниці, що наданий прайс лист неможливо застосувати як документ для підтвердження митної вартості, тому що він має адресний характер і має суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців, містить інформацію, яка відповідає генеральній специфікації від 18.06.2018 №23 та специфікації від 13.02.2019 № 27 і складається тільки з 4 артикулів, що не відповідає всьому асортименту, який виготовляється Super Protective Shoes (Pvt/)Ltd, суд зазначає таке.

Каталоги, специфікації, прейскуранта, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, - не передбачено. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари або види послуг. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно із загальноприйнятою світовою практикою прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, шо стосуються умов продажу товарів.

Інформація, яка міститься у прайс-листі (комерційній пропозиції) виробника, відповідає іншим документам, які надавались виробником та були подані позивачем до митного оформлення, а саме: інвойсу від 13.02.2019 №79 , таким чином ціни, вказані у прайс-листі виробника, є актуальними на час здійснення замовлення.

Щодо доводів митниці, що при перевірці листа AERO OCEAN від 09.01.2019 № 3130/2018 виявлено розбіжності в частині посилання на рахунок від 17.12.2018 № SPS/SOT/18/555, який неможливо ідентифікувати з даною поставкою, так як декларантом надано для митного оформлення рахунок від 13.02.2019 №79, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося вище, ТОВ ТД «Укрлегсировина» надав документи та пояснення відповідачу, які підтверджують, що товар, який розмитнювався по ВМДІМ-40-АА №UA805220/2019/002824 від 10.06.2019 було завезено компанією Super Protective Shoes (Pvt/) по договору консигнації №10-к від 02.10.2017 відповідно до інвойсу №SPS/SOT/18/555 від 17.12.2018 (має відповідну відмітку митного органу), коносаменту № ВАС0136952 від 30.12.2018, ВМД ІМ-74-ДЕ №UA805220/2019/000485 від 11.02.2019 на митний ліцензійний склад ТОВ «Таланпром». Відповідно в листі AERO OCEAN від 09.01.2019 № 3130/2018 є посилання на рахунок від 17.12.2018 № SPS/SOT/18/555, що не є розбіжністю та відповідає дійсності. Рахунок № 79 від 13.02.2019 оформлений компанією «Super Protective Shoes (Pvt.) Ltd» при розмитнені партії товару, який знаходився на МЛС.

Стосовно доводів митного органу, що при перевірці експортної декларації від 23.12.2018 №С36310 виявлено розбіжності в частині заповнення графи 8, а саме зазначено: SPETSOBUVTRADE LTD та TALANPROMLTD, тобто не дане підприємство ТОВ ТД «Укрлегсировина», також у експортній декларації зазначено посилання на рахунок від 17.12.2018 № SPS/SOT/18/555, який неможливо ідентифікувати з даною поставкою, так як декларантом надано для митного оформлення рахунок від 13.02.2019 № 79, який видано пізніше експорту товару, оформлення також виявлено розбіжності в графах 22,46 (122075.70 дол.США)- не вірно зазначена вартість товару (а потрібно 34086.30 доларів США) , неможливо ідентифікувати товар, який надійшов за даною експортною декларацією, з товаром, зазначним у рахунку № 79 від 13.02.2019, у зв`язку з чим документальне підтвердження заявленого числового значення саме цієї партії товару відсутнє, суд зазначає таке.

Так, при розмитненні партії товару декларантом ТОВ ТД «Укрлегсировина» було надано митному органу лист компанії Super Protective Shoes (Pvt/) від 06.06.2019. Даним листом, компанія Super Protective Shoes (Pvt/) повідомляла митні органи про і що в експортній декларації ЕХ№С36310 від 23.12.2018 допущено помилку: в графі 8 «Одержувач» помилково вказано ТОВ «Спецобутрейд», 4 вул.Комунальна, Бєлгород, Росія. Необхідно вважати вірним гр.8 «Одержувач»: ТОВ «Таланпром», 24, вул.Римаренків, м.Ромни,42000, Україна. Однак даний лист Сумською митницею ДФC не враховано.

Стосовно тверджень митного органу, що при перевірці калькуляції на товар встановлено, що вона не містить необхідної інформації для визначення собівартості продукції, що не дає змоги відслідковувати формування ціни товару, адже калькуляція-це розрахунково- вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції, тому даний документ не можливо використовувати як документальне підтвердження заявленого числового значення митної вартості саме цієї партії товару, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 53 МКУ калькуляція є одним із документів, який декларант на вимогу органу доходів і зборів повинен подати на ствердження митної вартості товарів.

Надана ТОВ ТД «Укрлегсировина» калькуляція містить всі необхідні реквізити для визначення собівартості взуття, а саме відомості про матеріальні витрати, включаючи маркування і упаковку, амортизацію, постійні витрати, рентабельність, прибуток, витрати на доставку, комісії банку.

Викладене засвідчує, що калькуляція собівартості виробника є достатнім та належним доказом на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відтак, ураховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів №UA805220/2019/000157/2 від 11 червня 2019 року є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Також, з огляду на обставини того, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805220/2019/00015 від 11 червня 2019 року була прийнята на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA805220/2019/000157/2 від 11 червня 2019 року, то з огляду на висновки суду у цій справі суд доходить висновку, що така картка підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Платіжним дорученням від 16.08.2019 №757 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1921,00 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1921,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Укрлегсировина" до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805220/2019/000157/2 від 11 червня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів №UA805220/2019/00015 від 11 червня 2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Укрлегсировина" за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Укрлегсировина", місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, .

Відповідач Сумська митниця, місцезнаходження: 40020, місто Суми, вул. Юрія Вєтрова, будинок 24, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23.07.2025.

Суддя О.В. Пасечнік