Справа № 600/5707/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5707/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Олару Д.В. звернувся з позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яка полягає у обмеженні ОСОБА_1 виплати пенсії у максимальному розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 грудня 2019 року, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року № 600/1044/21-а, від 26 липня 2021 року № 600/1376/21-а, від 16 грудня 2021 року № 600/5261/21-а та від 07 липня 2023 року № 600/2609/23-а, та здійснити виплату пенсії із врахуванням виплачених сум без будь якого зменшення відсоткової ставки пенсії чи складових грошового забезпечення, а також здійснити нарахування та виплатити рiзницю між фактично отриманою та належною до сплати розміру пенсії, починаючи з 01 грудня 2019 року на день проведення перерахунку пенсії.

1.АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1.1. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач здійснюючи перерахунок пенсії на виконання рішення суду з 01.12.2019 року обмежив її виплату максимальним розміром. Зазначені дії позивач вважає протиправними, оскільки вони суперечать рішенню Конституційного суду України від 20.12.2016р. №7-рп/1016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

1.2 ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VІ (далі - Закон №3668-VІ), якою внесено зміни до статті 43 Закону від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи зазначене, розміри пенсій, обчислених з 01.10.2011 року за нормами Закону №2262-ХІІ, не могли перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, відповідач зазначив, що Закон №3668-VІ не був предметом розгляду Конституційного Суду України, а отже висновок Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року не може автоматично бути застосовані до Закону №3668-VІ.

Додатково просив відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку з тим, що заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262).

На виконання рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі №600/1044/21-а, від 26.07.2021 по справі №600/1376/21-а, від 16.12.2021 по справі №600/5261/21-а, від 07.07.2023 по справі № 600/3609/23-а ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019, з 01.01.2018, з 01.01.2020, з 01.07.2021року.

Згідно перерахунку пенсії позивача за пенсійною справою з 01.01.2020р. пенсійним органом перераховано пенсійне забезпечення позивача на підставі рішення суду. Нараховано пенсію у розмірі 17082,24грн (підсумок пенсії). Однак, її виплату обмежено максимальним розміром - 16380,00грн.

Згідно перерахунку пенсії позивача за пенсійною справою з 01.03.2022р. пенсійним органом перераховано пенсійне забезпечення позивача на підставі рішення суду. Нараховано пенсію у розмірі 20540,09грн (підсумок пенсії). Однак, її виплату обмежено максимальним розміром - 19340,00грн.

Згідно перерахунку пенсії позивача за пенсійною справою з 01.07.2022р. пенсійним органом перераховано пенсійне забезпечення позивача на підставі рішення суду. Нараховано пенсію у розмірі 20540,09грн (підсумок пенсії). Однак, її виплату обмежено максимальним розміром - 20270,00грн.

Згідно перерахунку пенсії позивача за пенсійною справою з 01.03.2023р. пенсійним органом перераховано пенсійне забезпечення позивача на підставі рішення суду. Нараховано пенсію у розмірі 22040,09грн (підсумок пенсії). Однак, її виплату обмежено максимальним розміром - 20930,00грн.

У відповідь на адвокатський запит відповідач листом від 03.12.2024 №2400-1702-8/48839 повідомив позивача, що розміри пенсій, обчислених з 01.10.2011 за нормами Закону №2262, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

4. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 (далі - Закон №3668-VI).

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Приймаючи таке рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 року у справі №400/2085/19.

Отже наразі закон не передбачає обмеження пенсії осіб, які перебувають на військовій службі максимальним розміром.

Правильність такої позиції додаткового підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Щодо обмеження позивачу проіндексованої пенсії максимальним розміром, то суд зазначає, що у спірних правовідносинах наведене положення пункту 2 Постанови №185 щодо підвищення пенсій з 01.03.2024 "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом" суперечить приписам Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними (пріоритетними), а тому не підлягають застосуванню відповідачем.

Тобто, незважаючи на наявність у Постанові №185 вимоги про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Таким чином обмеження позивачу максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 року виплату пенсії позивача з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року №600/1044/21-а, від 26 липня 2021 року №600/1376/21-а, від 16 грудня 2021 року №600/5261/21-а та від 07 липня 2023 року №600/2609/23-а без обмеженням її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.

5.ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на обґрунтування понесених судових витрат на правову допомогу, представником позивача надано суду: 1) ордер на надання правничої допомоги серії СЕ №1095507; 2) договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.11.2024 №104; 3) додаток №1 до договору №104 - розмір винагороди яка сплачується виконавцю клієнтом; 4) додаток №2 до договору №104 - довідка про отримання гонорару в сумі 5000грн від клієнта ОСОБА_1 ; 5) додаток №3 до договору №104 - акт виконаних робіт від 11.12.2024 року.

Судом встановлено, що 07.11.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Олару Д.В. укладено договір №104 про надання професійної правничої (правової) допомоги, згідно розділу 4 якого розмір винагороди (гонорару), яку клієнт сплачує виконавцю за надану в межах цього договору професійну правничу (правову) допомогу, визначається сторонами в розмірі, передбаченому додатками до даного договору, які є невід`ємною частиною цього договору, і набувають чинності одночасно з договором з дня його підписання сторонами.

Згідно додатку №1 до договору №104 розмір винагороди яка сплачується виконавцю клієнтом становить 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Згідно акту виконаних робіт від 11.12.2024 позивачу надані наступні послуги: попередня консультація клієнта щодо характеру спірних правовідносин та можливості звернення до суду з адміністративним позовом, підготовка і формування договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (1 год); вивчення документів, наданих клієнтом для подання позову, нормативно-правової бази та судової практики, що стосується подібних правовідносин, визначення оптимальної правової позиції (1 год); консультація та узгодження з клієнтом оптимальної правової позиції (0,3 год); підготовка та формування запиту про перерахунок пенсії, особисте подання заяви в ГУ ПФУ в ЧО (1 год); отримання відповіді ГУ ПФУ в ЧО про відмову в здійсненні доплати до пенсії (1 год); формування позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії та подання до Чернівецького окружного адміністративного суду (3 год). Загальна кількість витраченого часу/його вартість (7год.30хв) Витрати пов`язані із розглядом справи: професійна правнича допомога - 5000 грн; судовий збір - 968,96 грн. Всього - 5968,96 грн.

Таким чином, представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Представник відповідача у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти задоволення клопотання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. Посилався на те, що дана справа відноситься до справ незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання; по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика. З урахуванням викладеного вважає, що сума неспівмірна зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У даній справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, на підставі ч.9 ст.139 КАС України, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Так, вирішуючи зазначене питання, суд виходить із того, що:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер;

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;

- по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика.

Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 2000грн., оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не є пропорційним до предмета спору.

Відповідно до позиції Верховного Суду, зокрема викладеної у постанові від 14.07.2021 року у справі №808/1849/18, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у обмеженні ОСОБА_1 виплати пенсії у максимальному розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 грудня 2019 року, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року № 600/1044/21-а, від 26 липня 2021 року № 600/1376/21-а, від 16 грудня 2021 року № 600/5261/21-а та від 07 липня 2023 року № 600/2609/23-а, та здійснити виплату пенсії із врахуванням виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судовий збір у розмірі 968,96 грн.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл.Центральна, 3, м.Чернівці, 58002 ).

Суддя В.О. Кушнір