Справа № 308/7887/25
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7887/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.06.2025 позивачу надійшло повідомлення в «Дію» про те, що в позивача наявне відкрите виконавче провадження.

03.06.2025 позивач звернувся до Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №78009263, відкритого щодо позивача.

03.06.2025 позивач ознайомився із матеріалами виконавчого провадження і встановив, що підставою для відкриття виконавчого провадження була постанова №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.12.2024, а саме: 29.12.2024, приблизно о 15.00 год., ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку виконання розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 23.12.2024 №29169, з метою встановлення належності виконання розпорядження №2344 від 24.09.2024 та інші (27922/3 від 02.12.2024), а також виконання обов`язків, передбачених законодавством, зокрема, вимог, передбачених пунктом 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядку).

У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 згідно з наданими ІНФОРМАЦІЯ_3 документами (повідомлення про оповіщення) є відповідальною особою на здійснення контролю за виконанням оповіщення та розпорядження №23446/5 від 24.09.2024, №27922/3 від 02.12.2024, не виконав вимоги пункту 12 Порядку.

Розпорядження №27922/3 від 02.12.2024 містить інформацію про осіб, щодо яких при оповіщенні надано інформацію про наявність відстрочки, зокрема у ОСОБА_3 (пункт 11 відповідного розпорядження № 27922/3 від 02.12.2024, що надійшло 05.12.2024, вхідний №27235), натомість будучи у безпосередньому контакті з даною особою, відповідальна особа не отримала документів, які підтверджують право на відстрочку, та не видала повістку про прибуття до ТЦК та СП, хоча була зобов`язана це зробити згідно з вимогами Порядку та розпорядження №27922/3 від 02.12.2024.

Розпорядження №23466/5 від 24.09.2024 містить інформацію про осіб, які знаходяться за кордоном, зокрема, про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться за кордоном. Однак, перевіривши інформацію, надану в повідомленні про виконання оповіщення, вхідний №22315 від 04.10.2024, було встановлено, що ОСОБА_4 був знятий з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період 06.05.2024 та наразі проходить військову службу. Таким чином, була надана неправдива інформація щодо місця перебування особи, а також відсутні докази перебування особи за кордоном або пояснення особи, яка ці відомості надала.

Староста с. Ратівці та Ратівецького сільського округу Опаленик О.В. не виконав наступні вимоги пункту 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

У зв`язку із вищенаведеним, розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №23446/5 від 24.09.2024 та №27922/3 від 02.12.2024 вважати не виконаним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, як посадова особа, постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 59500 грн.

Отже, з вищевказаною постановою позивач ознайомився 03.06.2025, що підтверджується відмітками з відділу ДВС. Протокол про адміністративне правопорушення не отримував, тим більше оскаржувану постанову. Не був присутній під час складання вищевказаних документів. Тому вважає, що строк на оскарження повинен обраховуватися саме з 03.06.2025 дати ознайомлення з оскаржуваною постановою.

Оскаржуваної постанови позивач від відповідача не отримував, ознайомився з нею виключно 03.06.2025.

Виходячи з викладеного, просить суд поновити процесуальний строк на оскарження постанови №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.12.2024 з вищевказаних мотивів.

Постанову №4897-1 від 29.12.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вважає протиправною, такою, що грубо порушує права позивача шляхом неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач всупереч чинним нормативно-правовим актам склав оскаржувану постанову, надіслав до відділу ДВС для виконання, внаслідок чого з позивача хочуть стягнути кошти за правопорушення, яке він не вчиняв, чим відповідач і порушив права, свободи та інтереси позивача.

Зауважує, що ОСОБА_1 не є уповноваженою особою щодо здійснення оповіщення військовозобов`язаних на території Сюртівської сільської ради. Позивач виконує обов`язки старости Ратівецького старостинського округу Сюртівської сільської ради, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 від 15.05.2015 та рішенням від 21.11.2020 №9-1/2020 Сюртівської сільської ради Ужгородського району, пунктом 3 якого вирішено призначити старостою Ратівецького старостинського округу ОСОБА_1 . Станом на сьогодні позивач й надалі виконує обов`язки старости Ратівецького старостинського округу Сюртівської сільської ради.

Відповідно до посадової інструкції старост старостинських округів Сюртівської сільської ради Ужгородського району від 01.01.2022, підписаного позивачем 01.01.2022, встановлено, що він представляє інтереси жителів відповідного населеного пункту (села) у виконавчих органах Сюртівської сільської ради Ужгородського району закарпатської області; сприяє жителям відповідного населеного пункту (села) сільської ради у підготовці документів (в тому числі надання довідок, довідок характеристик фізичним та юридичним особам, які проживають на території відповідного населеного пункту (села) сільської ради, що подаються до сільської ради та її виконавчих органів, видавати та внутрішньо реєструвати їх; несе відповідальність за стан діловодства, обліку і звітності, архівної справи; веде облік громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Тобто, немає жодного нормативного документа в сільській раді, яким уповноважено здійснювати оповіщення військовозобов`язаних саме ОСОБА_1 . Невідомо як відповідач встановив, що саме позивач є відповідальною особою на здійснення контролю за виконанням оповіщення та вчинив правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, як посадова особа.

У Сюртівській сільській раді Ужгородського району функціонує відділ цивільного захисту населення виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району (дана інформація є загальнодоступною за посиланням https://siurtivska-gromada.gov.ua/viddil-ohoroni-zdorovya-12-39-44-09-03-2021/ та не потребує доказування), до завдань якого належать функції у сфері оборонної, мобілізаційної робот, в тому числі організовує під час мобілізації в установленому порядку своєчасно оповіщення та прибуття громадян, які призиваються на військову службу, техніки на збірні пункти, виділення будівель, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і подання послуг Збройним Силам України.

Крім того, позивачеві інкримінують невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №27922/3 від 02.12.2024 щодо ОСОБА_3 .

У той же час, у вказаному розпорядженні пунктом 11 вказано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , с. Тийглаш, уроч. Тийглашський Ліс.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не проживає в Ратівецькому старостинському округу, а проживає в с. Тийглаш, яке не відноситься навіть територіально до с. Ратівці. Довідкою №199 від 03.06.2025 Ратівецького старостинського округу вказано, що ОСОБА_3 на території Ратівецького старостинського округу не зареєстрований та не проживає. Тобто, староста с. Ратівці не має відношення до с. Тийглаш, які є різними населеними пунктами та не тотожними один до одного, в тому числі щодо оповіщення ОСОБА_3 .

Щодо розпорядження №23466/5 від 24.09.2024, то воно містить інформацію про осіб, які знаходяться за кордоном, зокрема, про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться за кордоном. Дана інформація була встановлена позивачем під час розмови з родичами ОСОБА_4 03.06.2025 було здійснено повторний виїзд в складі групи, про що було складено довідку №198 від 03.06.2025.

У той же час відповідач особисто зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , був знятий з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період 06.05.2024.

Тобто, як позивач повинен був вручити повістку особі, яка проходить військову службу під час мобілізації та про що відповідачеві достеменно відомо.

Вказує, що відповідача інформували про виконання розпорядження №23446/5 від 29.09.2024, а саме результати про оповіщення згідно з вищевказаним розпорядженням, відмітка про отримання 04.10.2024 та виконання розпорядження №27922/3 від 02.12.2024 отримано відповідачем 05.12.2024.

На вищевказаних розпорядженнях міститься відмітка кому доручено їх виконання в Сюртівській сільській раді, і це не ОСОБА_1 .

Наголошує, що оскаржувана постанова №4897-1 від 29.12.2024 не відповідає вимогам закону, так як в вступній частині зазначено: «Я, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_5 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 », а резолютивна частина постанови №4897-1 від 29.12.2024 підписана ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Тобто, матеріали справи про адміністративне правопорушення розглядала одна особа, а стягнення наклала інша.

Наголошує, що позивачеві не було повідомлено про час та дату розгляду справи, чим позбавлено права скористатися правовою допомогою. Відповідач усупереч Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не здійснив надіслання постанови про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові відсутні дані про те, що позивач зобов`язаний виконувати функції виконавчого органу Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, а також, що виконавчий орган сільської ради уповноважив позивача на виконання обов`язків, покладених на вказаний вище виконавчий орган. Відповідач надати відповідні докази існування цього не може, так як їх не існує.

На підставі наведеного, позивач просить суд: поновити йому строк для оскарження постанови №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.12.2024; визнати протиправною та скасувати постанову №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.12.2024 щодо нього; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду постановлено вирішити під час судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подано, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частин першої, другої, восьмої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.12.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_5 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який обіймає посаду старости с. Ратівці та Ратівецького сільського округу, установив наступне.

29.12.2024, приблизно о 15.00 год., ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку виконання розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 23.12.2024 №29169, з метою встановлення належності виконання розпорядження №2344 від 24.09.2024 та інші (27922/3 від 02.12.2024), а також виконання обов`язків передбачених законодавством, зокрема вимог, передбачених пунктом 12 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядку).

У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 згідно з наданими ІНФОРМАЦІЯ_3 документів (повідомлення про оповіщення) є відповідальною особою на здійснення контролю за виконанням оповіщення та розпорядження №23446/5 від 24.09.2024, №27922/3 від 02.12.2024, не виконав вимоги пункту 12 Порядку.

Розпорядження №27922/3 від 02.12.2024 містить інформацію про осіб, щодо яких при оповіщенні надано інформацію про наявність відстрочки, зокрема у ОСОБА_3 (пункт 11 відповідного розпорядження № 27922/3 від 02.12.2024, що надійшло 05.12.2024, вхідний №27235), натомість будучи в безпосередньому контакті з даною особою, відповідальна особа не отримала документів, які підтверджують право на відстрочку, та не видала повістку про прибуття до ТЦК та СП, хоча була зобов`язана це зробити згідно з вимогами Порядку та розпорядження №27922/3 від 02.12.2024.

Розпорядження №23466/5 від 24.09.2024 містить інформацію про осіб, які знаходяться за кордоном, зокрема, про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться за кордоном. Однак, перевіривши інформацію, надану в повідомленні про виконання оповіщення вхідний №22315 від 04.10.2024, було встановлено, що ОСОБА_4 був знятий з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період 06.05.2024 та наразі проходить військову службу. Таким чином, була надана неправдива інформація щодо місця перебування особи, а також відсутні докази перебування особи за кордоном або пояснення особи, яка ці відомості надала.

Староста с. Ратівці та Ратівецького сільського округу Опаленик О.В. не виконав наступні вимоги пункту 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560:

Не додано жодного корінця повісток, які б свідчили про належне виконання розпорядження та проведення оповіщення, зокрема і корінця повістки про оповіщення ОСОБА_3 , який має права на відстрочку і, зі слів, надав цю інформацію особисто. Не надано акту про відмову від отримання повістки, у випадку, якщо особа відмовилася від повістки.

Не надано акт про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, в якому б зазначено необхідні відомості.

Не повідомлено про осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку.

Не забезпечено прибуття, не повідомлено про причини неприбуття, не зазначено способи доставлення військовозобов`язаних.

У зв`язку із вищенаведеним, розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №23446/5 від 24.09.2024 та №27922/3 від 02.12.2024 вважати не виконаним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, як посадова особа, постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 59500 грн.

Постанова підписана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 15.5.2015, заповненою на ім`я позивача, 01.12.2020 він призначений старостою Ратівецького старостинського округу, що також підтверджується рішенням першої сесії восьмого скликання Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 21.11.2020 №9-1/2020 «Про призначення старост».

Згідно з посадовою інструкцією старост старостинських округів Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, затвердженої сільським головою Сюртівської сільської ради Пушкар А.І. 01.01.2022, з якою під підпис ознайомлений ОСОБА_1 01.01.2022, визначено перелік обов`язків, які відповідно до статті 14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладаються на старосту, серед яких: представляє інтереси жителів відповідного населеного пункту (села) у виконавчих органах Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області; сприяє жителям відповідного населеного пункту (села) сільської ради у підготовці документів (в тому числі надання довідок, довідок характеристик фізичним та юридичним особам, які проживають на території відповідного населеного пункту (села) сільської ради, що подаються до сільської ради та її виконавчих органів, видавати та внутрішньо реєструвати їх; несе відповідальність за стан діловодства, обліку і звітності, архівної справи; веде облік громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

З розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_7 від 24.09.2024 №23446/5, адресованого голові Сюртівської ОТГ, вбачається, що з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії слід здійснити оповіщення таких військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку у їхній територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та забезпечити їх прибуття в період з 25 вересня 2024 по 02 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , серед інших, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 . Про результати виконання розпорядження проінформувати до 02 жовтня 2024 року.

Згідно з листом старости Ратівецького старостинського округу Сюртівської сільської ради Олександра Опаленика від 25.09.2024 №433, адресованим начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ратівецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради надано результати оповіщення громадян, які підлягають мобілізації по с. Ратівці згідно з розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_2 №23446/5 від 24.09.2024, зокрема, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 знаходиться за кордоном.

З розпорядження начальника т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 02.12.2024 №27922/3, адресованого голові Сюртівської ОТГ, вбачається, що з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії здійснити оповіщення таких військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку у їхній територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та забезпечити їх прибуття в період з 03 грудня 2024 по 09 грудня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , серед інших, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця с. Тийглаш, урочищ. Тийглашський ліс. Про результати виконання розпорядження проінформувати до 09 грудня 2024 року.

Згідно з листом старости Ратівецького старостинського округу Сюртівської сільської ради Олександра Опаленика від 04.12.2024 №530, адресованим т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ратівецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради надано результати оповіщення громадян, які підлягають мобілізації по с. Тийглаш згідно з розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_2 №27922/3 від 02.12.2024, зокрема, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця с. Тийглаш, урочищ. Тийглашський ліс ніхто не відгукнувся.

Відповідно до розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 23.12.2024 №29169, адресованого голові Сюртівської ОТГ, заявлено вимогу голові Сюртівської об`єднаної територіальної громади Пушкар А.І. та старості с. Ратівці ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 29.12.2024 о 15.00 год.

Довідкою Ратівецького старостинського округу Ужгородського району Закарпатської області від 03.06.2025 №198 підтверджується, що 03 червня 2025 року було здійснено виїзд в складі Олександра Опаленика старости Ратівецького старостинського округу, Марії Бодор начальниці ВОБ, Клари Баркасі діловода Ратівецького старостинського округу за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу уточнення місця знаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час розмови із родичами було встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час знаходиться за кордоном.

Згідно з довідкою Ратівецького старостинського округу Ужгородського району Закарпатської області від 03.06.2025 №199 ОСОБА_3 на території Ратівецького старостинського округу не зареєстрований та не проживає.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Закону України «Про оборону України» підприємства, установи та організації усіх форм власності:

виконують державні контракти (договори), укладені за результатами проведення оборонних закупівель, в тому числі проводять наукові дослідження та виконують розробки у сфері оборони, створюють і підтримують у готовності мобілізаційні потужності, зберігають матеріальні цінності мобілізаційного резерву;

здійснюють на договірних засадах виробництво і поставки Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України, та правоохоронним органам продукції, виконують інші роботи, надають комунально-побутові та інші послуги, що не передбачені державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель;

здійснюють згідно із законодавством заходи щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації;

забезпечують та беруть участь у здійсненні заходів цивільного захисту.

Посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності:

виконують передбачені законодавством обов`язки у сфері оборони;

забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання;

несуть відповідальність за підготовку підприємств, установ та організацій до виконання мобілізаційних завдань, збереження матеріальних цінностей мобілізаційного резерву;

забезпечують виробництво оборонної продукції та постачання її за призначенням у встановлені строки та за визначеною номенклатурою, а також виконання робіт, надання послуг.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (частина сьома статті 1 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Також частиною п`ятою статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-XII військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпунктів 3, 7, 8 пункту 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (далі Порядок №1487), з метою забезпечення персонально-первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють:

виявлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, що обслуговується виконавчими органами сільської, селищної, міської ради, і не перебувають в них на персонально-первинному військовому обліку, направлення таких громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік, взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік;

оповіщення на вимогу відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття;

взаємодію з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, підрозділами Служби зовнішньої розвідки щодо здійснення спільних заходів в галузі оборонної роботи, строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі картки первинного обліку), внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За приписами пункту 25 Порядку №1487 під час взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік виконавчі органи сільських, селищних, міських рад перевіряють дійсність та належність військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів їх власникам, наявність відміток про взяття на військовий облік у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, органі СБУ, підрозділі Служби зовнішньої розвідки та своєчасність їх прибуття до виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, доводять під особистий підпис призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку та інформацію про відповідальність за невиконання цих правил.

Відповідно до пункту 32 Порядку №1487 у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, Служби зовнішньої розвідки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:

відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання шляхом вручення під їх особистий підпис у картках первинного обліку повісток (додаток 11, для призовників додаток 18 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року №352 (Офіційний вісник України, 2002, №13, ст. 656; 2021, №16, ст. 618);

у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;

забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Відповідно до пункту 34 Порядку №1487 з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття.

Згідно з пунктом 47 Порядку №1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 було затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560), який визначає, зокрема, механізм реалізації повноважень та взаємодію між органами місцевого самоврядування та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 12 Порядку №560 виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування зокрема:

видають акти про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у яких зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання;

здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис;

повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства.

Під час здійснення заходів оповіщення представника (представників) виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад супроводжує поліцейський відповідно до розпорядження голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (військової адміністрації). Повістки резервістам та військовозобов`язаним вручає уповноважена на це особа із складу групи оповіщення.

За змістом пунктів 26, 28 Порядку №560 для проведення оповіщення створюються дільниці оповіщення та штаби оповіщення. Відповідальність за організацію роботи та здійснення контролю за роботою дільниць оповіщення в межах адміністративно-територіальної одиниці покладається на голову сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, а штабів оповіщення на керівників підприємств, установ, організацій, на базі яких утворюються штаби оповіщення.

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно з пунктом 31 Порядку №560 повістки мають право вручати зокрема:

представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Відповідно до пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Пунктом 47 Порядку №560 визначено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Отже, зазначені норми передбачають обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

А невиконання такого обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відповідно до якої порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду цієї справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа №201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа №524/7184/16-а).

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Всупереч зазначеним приписам законодавства у оскаржуваній постанові не зазначено жодні докази, на підставі яких посадова особа дійшла висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також наданим позивачем документам на підтвердження виконання розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_2 №23446/5 від 24.09.2024 та №27922/3 від 02.12.2024 в постанові не було надано жодної оцінки чому саме вони не підтверджують належного виконання вказаних вище розпоряджень, при тому, що факт вчинення правопорушення повинен бути підтверджений та мотивований належними доказами, які повинні бути дослідженні у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та їм повинно бути надано належну оцінку.

Разом з тим, згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки

Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 №3, також містить приписи про те, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведеного свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за статтею 210-1 КУпАП віднесено до компетенції, зокрема, ТЦК та СП. При цьому, приписи чинного законодавства однозначно визначають єдину особу, яка вправі здійснювати розгляд справи від імені ТЦК та СП - керівник відповідного ТЦК та СП.

В оскаржуваній постанові у її вступній частині зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуто т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_8 , при цьому резолютивна частина постанови підписана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_6 .

Тобто, з наведеного вбачається, що матеріали справи про адміністративне правопорушення розглядала одна особа, а стягнення наклала інша.

Також суд звертає увагу на те, що позивача не було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів інформування позивача про розгляд справи відповідач не надав.

При цьому матеріали справи не містять примірника протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, який би містив відомості про дату та час розгляду справи, підпису позивача у відповідній графі.

Таким чином, позивача не було повідомлено про розгляд справи відносно нього, чим порушено його права брати участь у прийнятті відповідного рішення.

Отже, відповідачем допущено ряд грубих порушень, які виключають як законність процедури притягнення позивача до відповідальності, а так само й правомірність оскаржуваної постанови.

Зазначені вище обставини, на переконання суду, дають підстави для висновку про те, що постанова в справі про адміністративне правопорушення була винесена без дотримання вимог, визначених у статтях 7, 9 КУпАП та статті 2 КАС України.

Відповідачем до суду не подано відзиву на позов, а також не подано жодних доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги наведені норми, суд вважає, що позов є обґрунтованим, відтак постанову №4897-1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 29.12.2024 відносно ОСОБА_1 слід визнати противною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

При цьому суд відмічає, що відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до частини першої та другої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що позивач дізнався про оскаржувану постанову лише 03.06.2025 дати ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №78003263. За твердженнями позивача, копію оскаржуваної постанови від відповідача не отримував. З даним позовом позивач звернувся до суду 05.06.2025. При цьому матеріали справи не містять доказів направлення постанови позивачу засобами поштового зв`язку.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходиться з приписів статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 (провадження №11-1287апп18) відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження №21-1410а16), та вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У зазначеній справі за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статями 2, 9, 76, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови №4897-1 від 29.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та поновити ОСОБА_1 строк на оскарження даної постанови.

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову №4897-1 від 29.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 59500 грн, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного рішення суду 23 липня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик