Справа № 420/34474/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23 липня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала ця адміністративна справа.
Через канцелярію суду 04.06.2025 року від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою від 09 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду у порядку письмового провадження без виклику сторін та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дати отримання копії ухвали надати до суду письмові пояснення з приводу заявита надіслати іншим учасникам справи.
На обґрунтування вказаної заяви представник зазначив, що виконати рішення суду та постанову державного виконавця не є можливим з огляду на те, що з 06.03.2024 року позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 року №66 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця служби на посаду солдата резерву НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 .
Через канцелярію 23.06.2025 року від позивача надійшли пояснення стосовно поданої заяви, відповідно до яких позивач заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що він неодноразово звертався до військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Також позивач зазначив, що про те, що 06.03.2024 року наказом № 66 його було переведено до військової частини НОМЕР_4 він вперше дізнався лише із цієї заяви відповідача.
Також, 26.06.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 надійшли додаткові пояснення, в яких представник зазначив, що повідомлення позивача про те, що він не знав про своє переведення є таким, що не відповідає дійсності, оскільки на підставі наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 04.03.2024 року № 333-РС (повідомлення про прийняття кадрових рішень вх. 706 від 04.03.2024), наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2024 року № 66 позивач був переведений до військової частини НОМЕР_4 , та в той же день позивач справу та посаду здав і був доставлений до військової частини НОМЕР_4 для подальшого проходження служби. За наявною інформацією від військової частини НОМЕР_4 наступного дня позивач самовільно залишив військову частину НОМЕР_4 .
Таким чином, представник відповідача зазначає, що позивач знав та чітко усвідомлював на дату набрання законної сили рішенням суду, що він не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
З 10 червня 2025 року по 30 червня 2025 року головуючий суддя перебував у щорічній основній відпустці.
Розглянувши подану заяву про визнання виконавчого листа, такими що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, судом встановлено такі факти та обставини.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років).

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) звільнити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) з військової служби на підставі пп.г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років) на підставі рапорту від 16 жовтня 2023 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року залишено без змін.

Рішення набрало законної сили 05 грудня 2024 року.

11 лютого 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Судом встановлено, що 15.05.2025 року старшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/34474/24 від 11.02.2025 року відкрито виконавче провадження.

Також, судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №66 від 06.03.2024 року солдата ОСОБА_1 з 06.03.2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Представник відповідача наполягає на тому, що виконавчий лист не може бути виконаний з огляду на те, що позивач виключений зі списків особового складу військової частини та перебуває на службі в іншій військовій частині.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд виходить із такого застосування норм права.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто аналіз вказаної статті кодексу доводить, що виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню за умови надання належних доказів на підтвердження тому, що:

- виконавчий лист видано помилково;

- обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням,

- або боржник чи інша особа добровільно виконали виконавчий лист.

Представник відповідача зазначає, що виконавчий лист не може бути виконаний з підстав того, що відповідач не може звільнити позивача, адже останній проходить військову службу в іншій військовій частині та не перебуває в особовому складі Військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи оцінку наведеним доводам та враховуючи приписи статті 374 КАС України, суд доходить висновку, що представником відповідача не доведено, що виконавчий лист №420/34474/24 від 11.02.2025 року видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, або боржник добровільно виконав виконавчий лист.

Станом на дату розгляду цієї заяви рішення суду залишається невиконаним.

Як вже було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивача не звільнено з військової служби на підставі пп.г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років) на підставі рапорту від 16 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п. 7 розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 року по справі № 420/34474/23 встановлено наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України № 2232-ХІІ, оскільки він самостійно виховує дитину до 18 років.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином рішення суду підлягає обов`язковому виконанню, і переведення позивача у іншу військову частину для продовження проходження військової частини, не позбавляє його встановленого рішенням суду права на звільнення з військової служби на підставі пп.г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років).

З наведених вище підстав, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду залишаться невиконаним, що порушує принцип правової визначеності та права позивача.

Керуючись ст. 374, 256, 295, 297 КАС України, суд:

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя: Л.Р.Юхтенко