Справа № 420/16496/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження виплати пенсії йому - ОСОБА_1 , максимальним розміром з 20.03.2024 року; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії йому - ОСОБА_1 , з 20.03.2024 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та перебуває на обліку ГУ ПФУ як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах. Листом №0800-0219-8/47518 від 15.05.2025 ГУ ПФУ повідомило, що виплата його пенсії проводиться виходячи із максимального розміру пенсії визначеного як 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та складає станом на 01.01.2025 року - 23640 грн.

Оскільки відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 здійснює виплату пенсії з 20.03.2024 (дня ухвалення рішення) з обмеженням її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Представник ГУ ПФУ подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та з 19.01.2000 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». З 01.01.2004 року розмір пенсії обчислено відповідно до закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу виплачується пенсія з обмеженням її розміру відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 (набрав чинності 01.10.2011), згідно ст.2 якого максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В рішенні Конституційного суду України, на яке посилається позивач, не зазначено порядок його виконання. За таких обставин, до визначення порядку для виконання рішення і висновків Конституційного суду, виплата раніше призначених пенсій продовжується у визначених до виплати розмірах.

Представник відповідача вважає, що у діях Головного управління щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром відсутня протиправність.

Також представник зазначає, що вимоги зобов`язального характеру задоволенню не підлягають, оскільки прийняття рішень про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії відноситься до дискреційних повноважень Пенсійного фонду.

Крім того позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки він мав дізнатися про порушення своїх прав 25.04.2024 року, отримавши виплату пенсії за відповідний місяць. Зазначив, що позовні вимоги в частині перерахунку і виплати пенсії з 20.03.2024 року, з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України мають бути залишені без розгляду.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , та внутрішньо переміщеною особою (довідка від 12.09.2022 року №5137-).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 2.

Сторонами не заперечується, що позивач з 19.01.2000 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». З 01.01.2004 року розмір пенсії обчислено відповідно до закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з наявними в матеріалах справи перерахунками пенсії позивачу з 23.02.2021 року обмежено пенсію максимальним розміром 10 прожитковими мінімумами, що установлені для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до перерахунку пенсії з 28.02.2024 року розмір пенсії позивача становить 26626,45 грн, призначено до виплати максимальний розмір пенсії 23610 грн.

Листом №0800-0219-8/47518 від 15.05.2025 ГУ ПФУ повідомило позивача, що виплата його пенсії проводиться виходячи із максимального розміру пенсії, визначеного як 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та складає станом на 01.01.2025 року 23610 грн.

Позивач, не погоджуючись із обмеженням його пенсії максимальним розміром, звернувся до суду з цим позовом.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом (ст.15 Закону).

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено розмір пенсії за віком.

Так згідно з ч.3 ст.27 Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

1 жовтня 2011 року набрав законної сили Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 (далі Закон №3668-VI), за змістом ст.2 якого максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, обмеження пенсії максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) пов`язується саме із законом на підставі якого призначена (перерахована) пенсія.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2024 у справі №2-р(ІІ)/2024 припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

При цьому, припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закони «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неконституційним не визнавався.

Таким чином, на відміну від осіб, які отримують пенсію за спеціальним Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до яких рішення Конституційного Суду від 20.03.2024 у справі №2-р(ІІ)/2024 визнає неприпустимість такого обмеження, пенсія позивача була призначена підставі іншого закону, а саме Закону «Про пенсійне забезпечення» та з 01.01.2004 року обчислена відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», щодо яких відповідні норми про максимальний розмір пенсії не визнано неконституційними та які залишаються чинними.

При цьому, суд не приймає доводи відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки із заявою про залишення позову без розгляду у відповідності до вимог КАС України відповідач по цій справі не звертався.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 КАС України обов`язок та довів правомірність і обґрунтованість своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 КАС, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.