Справа № 420/16908/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045), Подільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Соборна, 74, м. Подільськ, Одеська область, 66302) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області (далі ГУ ДМС), Подільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі Подільський відділ ГУ ДМС), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Подільського відділу ГУ ДМС щодо невидачі йому - ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки після закінчення терміну дії його ID-картки, незважаючи на його звернення, обумовлене релігійними переконаннями;

зобов`язати ГУ ДМС оформити та видати йому - ОСОБА_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, без внесення відомостей про нього до Єдиного державного демографічного реєстру та/або без використання унікального номеру запису в ньому (УНЗР), так як це суперечить релігійним переконанням позивача.

Позивач зазначив, що сьогодні він немає дійсного документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, оскільки після закінчення терміну дії його ID-картки він звернувся до Подільського відділу ГУ ДМС із заявою про відмову від подальшого використання ID-картки. Однак за результатом розгляду заяви у її задоволенні відмовлено, у зв`язку з тим що його вже документовано ID-карткою.

Позивач вважає, що на сьогоднішній день існує право на альтернативну форму паспорта з релігійних переконань, передбачене законодавством України, та право на відкликання згоди на обробку даних.

Також зазначив, що відмова у виготовленні паспорту у формі книжечки є непропорційним втручанням у право на свободу совісті та віросповідання. У зв`язку з сповідуванням глибоких релігійних переконань позивач зазначає, що має право на виготовлення паспорт у формі книжечки.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ДМС надав до суду відзиви на позов, у якій просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що 22.12.2020 ОСОБА_1 документовано паспортом громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 дата видачі 22.12.2020, орган видачі 5134. Жодних заперечень, пропозицій та зауважень під час зазначених процедур від ОСОБА_1 не надходило, особа не зазначала про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспортів із безконтактним носієм інформації, а всі дії щодо нього здійснювалися на добровільній основі.

Отже, в Реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_2 та присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, який є незмінним.

За таких обставин повторне отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне життя.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених у позові, додатково зазначивши, що протиправна бездіяльність вчинена саме Подільським відділом ГУ ДМС. При цьому, зазначив, що попередньо виданий паспорт типу ID є недійсним у зв`язку з закінченням терміну його дії. Посилаючись на зразкову справу від 19.09.2018 року по справі №806/3256/17 вважає, що має право на паспорт у вигляді книжечки.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 14-ти річчя, 22.12.2020 року документовано паспортом громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 дата видачі 22.12.2020, орган видачі 5134, строком дії до 22.12.2024 року.

18.04.2025 року позивач подав до Подільського відділу ГУ ДМС заяву, у якій просив оформити та видати йому паспорт у формі книжечки без формування (присвоєння) унікального номеру запису в цьому Реєстрі, без використання будь-яких засобів СДДР та без надання згоди на обробку персональних даних, а якщо такі дані вже створено просив їх знищити.

Подільський відділ ГУ ДМС листом №Х-14/6/5136-25/5136/240-25 від 19.04.2025 року повідомив позивача, що фактично у Реєстрі вже містяться його персональні дані та присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, а за приписами частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Повідомлено, що використання заявником раніше паспорта у вигляді ID-картки, при виготовленні якого надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує його права та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне життя.

Позивач, не погоджуючись із не виготовленням йому паспорта у вигляді книжечки, звернулася до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оформлення та видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-III (далі Закон №2235-III) відповідно до його преамбули визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.1 Закону громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Статтею 5 Закону №2235-III визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

До прийняття Закону України №5492-VI єдиним нормативним актом, який визначав порядок формування, видачу паспорту громадянина України, було Положення №2503-ХІІ, відповідно до п. 1 якого визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Відповідно до пунктів 2-4 Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, паспорт громадянина України (далі-паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

20 листопада 2012 року прийнятий Закон України «Про Єдиний Державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI, яким визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Частиною 1 ст. 1 Закону про ЄДДР встановлено, що суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (ч. 1 ст. 4 Закону про ЄДДР).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону про ЄДДР внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України про ЄДДР документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, крім іншого, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з частинами 1,2,4,5 ст.14 цього Закону форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Частиною першою статті 16 Закону про ЄДДР передбачено, що оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 1 ст.21 Закону України про ЄДДР визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Водночас, п.1 Постанови КМУ №302 затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

За змістом п.2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

-з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

-з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п.3 Постанови №302).

Підпунктом 1 п.7 Порядку №302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктами 14 та 32 Порядку №302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.

Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні данні особи.

Згідно з матеріалів справи, позивачка, як законний представник ОСОБА_3 у серпні 2017 року звернулась до Малиновського відділу ГУ ДМС з метою отримання адміністративної послуги щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та надавала згоду на обробку персональних даних.

Доводи позивачки викладені у позові щодо не надання нею такої згоди спростовуються тим, що позивачка отримала паспорт для виїзду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон, тобто була обізнана, що без надання персональних даних ОСОБА_3 із використанням засобів Реєстру і УНЗР, таких паспорт вона не могла отримати.

Крім того, її доводи спростовуються обставинами, встановленими у рішеннях суду. Згідно з автоматизованою системою діловодства суду позивачка, як законний представник зверталась до суду в інтересах неповнолітнього сина щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року по справі №420/36328/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 року встановлено, що позивачка ОСОБА_4 звертаючись у 2017 році із заявою про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон вже надавала згоду на обробку персональних даних ОСОБА_3 із використанням засобів Реєстру і УНЗР вже був сформований. Так, УНЗР №294 було присвоєно у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон у 2017 році, відповідно до заяви-анкети та облікової картки.

Крім того, в силу приписів ч. 5 ст.242 КАС України, відповідно до яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 28.11.2024 року по справі №420/6552/24 підтримав правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21, відповідно до яких, використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивачки та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Крім цього, є безпідставними посилання позивача на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 19.09.2018 року по справі №806/3256/17, оскільки правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних. Тобто висновки Верховного Суду по справі №806/3256/17 не є релевантними для цієї справи.

Статтею 1 Закону України «Про обробку персональних даних» (далі Закон №2297-VI) встановлено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закон №2297-VI суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону (ч. 1 ст. 15 Закон №2297-VI).

Статтею 4 Закону про ЄДДР визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.

Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру врегульовано ст. 10 Закону про ЄЄДР.

Для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку (ч. 3 ст. 10 Закону про ЄДДР).

До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, крім іншого, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон (п.1 ч.1 ст. 13 Закону про ЄДДР).

Судом встановлено, що позивач вже надавав згоду на обробку персональних даних та УНЗР йому було присвоєно у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України у 2020 році, відповідно до заяви-анкети та облікової картки.

Спірні правовідносини регламентовані Законом про ЄДДР, відповідно до якого, не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.08.2020 року по справі №260/99/19, від 21.12.2022 року по справі №160/1/21, від 08.12.2022 по справі №380/6916/20.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.2, 6, 7, 9, 72, 77, 139, 241-243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ), Подільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Соборна, 74, м. Подільськ, Одеська область, 66302) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.