Справа № 240/22987/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22987/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Приходько Оксана Григорівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

24 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 05 серпня 2022 року підвищення до пенсії, як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05 серпня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

12 травня 2025 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

У поданій заяві заявниця зазначила про те, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 05 серпня 2022 року здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року. Це рішення суду набрало законної сили. На підставі цього рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження Підрозділом примусового виконання рішень. З 01 січня 2025 року пенсійний орган припинив виконання рішення суду. В рамках виконавчого провадження заявницею було подано скаргу й листом Управління забезпечення примусового виконання рішень повідомлено про те, що на адресу боржника направлено вимогу про виконання рішення суду, яка, як зазначає заявниця, залишилась без виконання.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 240/22987/22 повернуто заявниці.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву, подану позивачем у порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив десятиденний строк, встановлений статтею 383 КАС України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною другою цієї ж статті визначено, що у такій заяві, з-поміж іншого, зазначаються: 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження.

Вказана інформація у поданій заяві ОСОБА_1 не вказана.

Водночас, із доданої відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області від 16 квітня 2025 року за вих. № 9824/5.2-25/вх.З-1391-25 суд з`ясував, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень з 10 лютого 2025 року перебуває виконавче провадження № 77155565 з примусового виконання виконавчого листа № 240/22987/22 від 16 жовтня 2024 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом.

Згідно з частиною четвертою статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Колегія суддів враховує, що заявницею вказано про припинення виплати підвищення до пенсії (виконання рішення суду) з 01 січня 2025 року.

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі зверненням від 20 березня 2025 року, яке було перенаправлено для розгляду за належністю до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), листом від 16 квітня 2025 року № 9824/5.2-25/вх.З-1391-25 якого заявницю поінформовано про хід виконавчого провадження.

У цьому листі зазначено про те, що зі звернення вбачається, що судове рішення не виконується у повному обсязі, а тому державним виконавцем 15 квітня 2025 року винесено вимогу щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати рішення суду.

Стверджуючи, що така вимога пенсійним органом не виконана, що підтверджується розрахунком пенсійної виплати від 26 лютого 2025 року, заявниця звернулась до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України 01 травня 2025 року (здано на пошту).

У постанові від 22 жовтня 2024 року у справі № 580/1299/22 Верховний Суд зауважив на тому, що передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України строк, протягом якого особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, є спеціальним строком звернення до адміністративного суду, який відрізняється від загального строку своєю тривалістю (є коротшим) і обумовлюється специфікою відповідних відносин, у яких визначеності (ясності) у спірних правовідносинах потрібно досягнути якомога швидше.

Законодавчі підходи до визначення початку відліку строку звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на стадії виконання судового рішення, не відрізняються від загальних чи спеціальних строків для окремих особливих видів правовідносин та передбачають, що початок відліку строку визначається або від дня, коли особа дізналася, або коли повинна була дізнатися про порушення свого права. При визначенні початку строку звернення береться до уваги, коли особа насправді дізналася про наявність відповідного порушення, чи мала вона реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше або, що дія, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на певний день мали ознаки, за якими можна визначити їхню протиправність.

Визначаючись щодо строку звернення з цієї заявою суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання застосування передбаченого статтею 383 КАС України строку подання заяви, у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 9901/226/19 дійшла наступних висновків:

"Власне установлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення особою-позивачем з відповідною заявою передбачає, що така особа має право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності на стадії виконання судового рішення упродовж цього відтинку, щойно дізнається або не могла не дізнатися, що суб`єкт владних повноважень діє відносно неї протиправно (видає не ті рішення або не видає відповідних рішень, займає пасивну позицію щодо виконання рішення суду, вдається до інших подібних дій).

Для визнання моменту відліку строку подання заяви має значення також обставина чи були дії, бездіяльність, рішення відповідача протиправними і чи особа-позивач мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про юридичну природу такої поведінки (рішення, дії, бездіяльності), тобто коли вона насправді стала суб`єктом відповідних правовідносин, зумовлених протиправною поведінкою відповідача на стадії виконання рішення.

Важливо, що не будь-яка інформація, що стосується виконання судового рішення, може бути свідченням неналежного (протиправного) виконання рішення суду, а лише та, зі змісту якої можна визначити її протиправність.

Отже, день (явище, фактор), з якого починається перебіг строку оскарження, не є статичним, він є мінливим, ситуативним, динамічним, залежить від конкретних умов виконання судового рішення, послідовності та ролі дій суб`єктів виконавчого провадження.

Видається правильним, що визначення цього дня має провадитися не стільки від якоїсь певної разової зовнішньої події, скільки від сукупності факторів, приміром таких, що залежать від ролі, характеру та ступеня участі як стягувача, так і боржника. Власне зі співвідношення змісту дій суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, з одного боку, і дієвого ставлення стягувача до таких дій, з другого, можна визначити правову природу цих дій, час, з якого вони виникли й упродовж якого вони тривають, а звідси визначити, чи знав про них позивач, і якщо реально знав (не міг не знати) і через якийсь проміжок часу звернувся за захистом від них, то тоді можна уяснити правову природу цього звернення й визначити, чи воно було вчасним або відбулося з пропуском строку.".

Оскільки Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як зазначає заявниця, припинено виплату підвищення до пенсії у порядку 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2025 року, враховуючи перебування на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень з 10 лютого 2025 року виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 16 жовтня 2024 року на виконання судового рішення у справі № 240/22987/22, та не нарахування виплати підвищення до пенсії й станом на 26 лютого 2025 року, що підтверджено відповідним розрахунком по пенсійній справі заявниці, доданим нею до заяви, щонайпізніше з 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 була обізнана щодо протиправної бездіяльності (дій, - як йдеться у заяві) щодо проведення пенсійним органом спірних виплат заявниці.

Більше того, усталеною є позиція Верховного Суду у тому, що, враховуючи періодичність та системність пенсійної виплати (щомісячно), з першого дня наступного місяця після виплати пенсії, зокрема, у зменшеному розмірі, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починає перебіг відповідний строк звернення до суду. Так, у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 520/29247/23 Верховний Суд вказав на те, що пенсію позивач отримує щомісяця, тому про порушення свого права позивач мав бути обізнаний на кожне 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна була здійснюватись така виплата (з першого до першого числа).

Виходячи з цього, отримавши у січні 2025 року пенсію без підвищення за статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у меншому розмірі, отримувач пенсії з 01 лютого 2025 року вважається обізнаним щодо відповідного порушення його права на пенсійну виплату.

Отже, звернувшись до суду з цією заявою 01 травня 2025 року (здано на пошту; 12 травня 2025 року отримано судом та внесено до системи авторозподілу суду), заявницею пропущено встановлений статтею 383 КАС України десятиденний строк, який, навіть при обрахунку з 26 лютого 2025 року закінчився 10 березня 2025 року (за правилами статті 120 КАС України).

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки заявницею пропущено встановлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення до суду з цією заявою, за правилами частини п`ятої цієї ж норми заява підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.