Справа № 214/2512/25
Суддя: Сіденко С. І.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2512/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справуза адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Онищенко Семеном Валерійовичем, до ГУ НП у Дніпропетровській області до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Онищенком С. М., до ГУ НП у Дніпропетровській області за змістом якої представник позивача просить 1. визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4265710 від 14.03.2025 року прийняту інспектором патрульної поліції ГУНП у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 121, КУпАП; 2. провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вимоги позивач мотивує тим, що 14 березня 2025 рокуневідомим інспектором патрульної поліції складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4265710 в якій вказано, що ОСОБА_1 , 14.03.2025 року о 08.00 годині в смт. Кринички на вулиці Будівельників, керував автомобілем ДАЙ ДНЗ НОМЕР_1 з причипом ДНЗ НОМЕР_2 здійснивши рух в зоні дії знаку 3.4 "рух вантажних автомобілів заборонено", а також на автомобілі, на задні осі, шини мають місцеві пошкодження, а саме розшарування каркасу, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5 ПДР - керування водієм ТЗ, що має тех. несправності колес і шин.

Позивач вважає вказану вище постанову серії ЕНА № 4265710 від 14.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 , у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП, незаконною виходячи з наступного. Просить скасувати постанову та закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

31.03.2025 року ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 17.04.2025 року адміністративний позов прийнято до розгляду, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін.

28.04.2025 на адресу суду надійшов відзив Головного управління патрульної поліції в Дніпропетровсьуій області, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність вимог, оскільки постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, постанова містить усі передбачені нормами ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Встановивши фактичні обставини, з`ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані сторонами докази, суд виходить з такого.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов таких висновків.

04.03.2025 року поліцейським ГРПП ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Васик С. О. винесено постанову серії ЕНА № 4265710 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 340 грн.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 14 березня 2025 року о 08-00 год. по вул. Будівельників, в смт Кринички водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ДАЙ ДНЗ НОМЕР_1 з причепом ДНЗ НОМЕР_2 , який мав технічні несправності колес і шин, чим порушив п.п. 31.4.5 (г) ПДР України.

Крім того, в оскаржуваній постанові інспектором постанова не вручалась, посада, звання не повідомлялося. Після складання адміністративного матеріалу позивачеві було вручена лише квитанція за сплату штрафу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечитьст.276 КУпАП.

Разом з тим, перевіряючи правомірність винесення оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 , складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.33 Закону України, «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

За вимогами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних не справностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Відповідно до п.31.4.5 (б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, у тому числі для причепів (для яких установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів),якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що він порушення правил дорожнього руху не допускав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. В судове засідання не були представлені жодні докази, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення. А відтак, оскільки позивач вважає постанову не законною та заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а відповідач не надав доказів факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи сукупність викладених обставин та доведеність неправомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Онищенко Семеном Валерійовичем до ГУ НП у Дніпропетровській області до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ЕНА № 4265710 від 14.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сіденко С.І.