Справа № 320/19793/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року справа №320/19793/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження у місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.12.2024 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.12.2024 №;

- визнати протиправним та скасувати та податкове повідомлення-рішення від 18.03.2025 №8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної камеральної перевірки поданої ним податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року контролюючим органом було складено акт перевірки, у якому сформовано висновки про порушення податкового законодавства, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивач вважає, що такі висновки є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що у перевіреному періоді він здійснював реальну господарську діяльність, підтверджену належними первинними документами. Оплата за поставлені товари здійснювалася у повному обсязі, а поставки були відображені в обліку та податковій звітності відповідно до вимог Податкового кодексу України. Також, на думку позивача, контролюючий орган не навів належних та допустимих доказів на підтвердження нереальності господарських операцій, не дослідив усі обставини справи повно та об`єктивно, чим порушив принцип презумпції правомірності рішень платника податків. З огляду на це, позивач просить суд визнати податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати його.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження суддею Парненко В.С. одноособово.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 суд вирішив закрити підготовче провадження у справі №320/19793/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Чергове судове засідання призначено на 16.07.2025 об 11:00 год.

В судове засідання прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача проти вимог позову заперечували, просили в їх задоволенні відмовити.

З огляду на відсутність заперечень сторін, суд на місці ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки як свідчать обставини справи, контролюючим органом проведено планову документальну перевірку ТОВ «УКРАЇНСЬКА ХОЛДИНГОВА ЛІСОПИЛЬНА КОМПАНІЯ», результати якої оформили актом від 12.11.2024 №119456/Ж5/26-15-07-01-06-20/39325379, під час якої встановлено завищення витрат, заявлених у звіті, через взаємовідносини з ФОП, договори з якими не опосередковуються реальним виконанням операцій, що призвело до заниження суми фінансового результату до оподаткування; при цьому первинні документи, надані ФОП, хоча й відповідають формальним вимогам, не розкривають сутності операцій, їх доцільність і необхідність для господарської діяльності та придбання товару, а подана податкова звітність ФОП не відображає доходів у заявлених обсягах, що підтверджується відсутністю заявок, запитів або інших повідомлень щодо надання послуг, відсутністю товаротранспортних накладних та складських документів, що разом із зібраною податковою інформацією свідчить про відсутність реального виконання операцій за договорами, укладеними між ТОВ «УХЛК» і зазначеними ФОП, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно з якою позивач не погоджується з доводами відповідача та підтримує свої позовні вимоги, адже дії позивача щодо визнання операцій реальними та економічно доцільними підтверджені результатами планової документальної перевірки, яка підтвердила належне здійснення господарських операцій за укладеними договорами з ФОП та наявність усіх необхідних первинних документів; доводи відповідача про нереальність операцій ґрунтуються виключно на сумнівах щодо їх економічної доцільності, що не є підставою для відмови у позові, особливо з урахуванням того, що у процедурі адміністративного оскарження ДПС визнала реальний характер господарських відносин, а також враховуючи пом`якшення відповідальності платників податків у період воєнного стану; щодо зовнішньоекономічного контракту та договору монтажу підтверджено фактичне виконання зобов`язань позивачем та наявність об`єктивних обставин (шахрайські дії третіх осіб, часткове виконання робіт), що спростовують висновки відповідача про порушення, тож висновки контролюючого органу є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним і правовим обставинам справи.

Також в матеріалах справи наявні заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач повідомляє суд, що під час перевірки проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_1 податкову звітність платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_2 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, фактично здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій з одержання послуг та товарів згідно договорів, складено первинні документи всупереч нормам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки відсутній факт формування відповідного активу як ресурсу, що свідчить про відсутність господарської операції, а ФОП, згідно зі зібраними доказами, не є суб`єктами економічної діяльності з виробництва відповідних послуг та товарів; відтак, вибір ТОВ «УХЛК» постачальниками зазначених ФОП та інші передумови укладення договорів мають штучний характер, а оформлені правочини не опосередковувались реальним виконанням операцій; при перенесенні інформації з неправомірно складених первинних документів до облікових регістрів порушено норми Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативних актів; неправомірно сформовані витрати у фінансовій звітності не можуть вважатися підтвердженими документами для податкового обліку; підприємством не дотримано норми щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) господарської діяльності, що виключає право на врахування таких операцій у податковому обліку; посадові особи ТОВ «УХЛК» не надали пояснень щодо порушень, а фінансова звітність платника містить завищені показники собівартості та витрат на збут, що свідчить про порушення податкового та бухгалтерського законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Податковим органом було проведено планову документальну перевірку діяльності ТОВ «УХЛК» з питань дотримання податкового законодавства, за результатами якої складено Акт від 12.11.2024 №119456/Ж5/25-15-07-01-06-20/39325379.

В ході цієї перевірки було виявлено, що ФОП ОСОБА_2 , який є платником єдиного податку, не декларує доходи у заявленому обсязі, про що свідчать аналіз податкової звітності, дані з «Єдиного реєстру податкових накладних», звіт 1-ДФ та фінансова звітність.

Зокрема, перевіркою встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_2 , а також іншими фізичними особами-підприємцями (ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 ) договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які є предметом цих договорів. Встановлено, що здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій, зокрема оформлено первинні документи (акти, видаткові накладні) в порушення частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (наказ Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88).

Відсутній факт формування відповідного активу як ресурсу, контрольованого в результаті минулих подій через реальне придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що передбачає дійсний рух певного активу. Згідно з матеріалами перевірки, зазначені ФОП не є суб`єктами економічної діяльності з виробництва відповідних послуг чи товарів.

Відповідач встановив, що вибір ТОВ «УХЛК» на користь таких ФОП як постачальників має штучний (уявний) характер, а оформлені правочини не опосередковувались реальним виконанням господарських операцій, які становлять їх предмет.

Під час перенесення інформації з неправомірно складених первинних документів до облікових регістрів (оборотно-сальдові відомості по рахунках 63, 3711) порушено норми частини п`ятої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, наказ Міністерства фінансів України № 88 та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (наказ Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291).

При формуванні фінансової звітності ТОВ «УХЛК» неправомірно відображено інформацію, зокрема завищено суму витрат у розмірі 76 818 769 грн на підставі актів наданих послуг та видаткових накладних, що є порушенням норм Концептуальної основи фінансової звітності. Вищезазначені документи не можуть визнаватись документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності відповідно до підпункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток повинен використовувати дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Для цілей оподаткування платники податку зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, а також інших документів, передбачених законодавством. Враховуючи наведене, витрати, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Перевіркою встановлено, що господарські операції мають бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені, а первинними документами є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Водночас підприємством не дотримано норм підпункту 14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) здійснення господарської діяльності, оскільки господарські операції ТОВ «УХЛК» з вказаними ФОП мають штучний характер, позбавлені реального економічного ефекту.

Відсутність ділової мети означає, що операції не здійснені в межах господарської діяльності платника, а тому їх наслідки не підлягають відображенню у податковому обліку. При цьому навіть якщо операція не приносить негайного економічного ефекту, вона має теоретично передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

У результаті порушень ТОВ «УХЛК» встановлено, що позивачем завищено показники собівартості реалізованої продукції на загальну суму 48 626 864 грн, а також витрат на збут у сумі 28 191 905 грн у звітах про фінансові результати за періоди з 2018 по 2023 роки.

Крім того, перевіркою встановлено, що при здійсненні імпортних операцій за контрактом з австрійською компанією «Merlin Technology GmbH» ТОВ «УХЛК» у встановлений строк перерахувало кошти у сумі 53 307 євро (еквівалент 1 422 247,34 грн), проте строки надходження товару були порушені.

За результатами перевірки відносно позивача були винесені:

податкове повідомлення-рішення від 25.12.2024 №;

податкове повідомлення-рішення від 25.12.2024 №;

податкове повідомлення-рішення від 18.03.2025 №8.

Позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню зазначені рішення, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно підпункту 4.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог пункту 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування-прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

При цьому, показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

З аналізу наведених норм законодавства, суд вважає, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, при цьому визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, шо в ході здійснення контрольно-перевірочного заходу встановлено факт завищення витрат ТОВ «УХЛК» на загальну суму 76 818 769 грн шляхом включення до складу витрат операцій, здійснених із фізичними особами-підприємцями, зокрема з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які, за висновками контролюючого органу, не опосередковувалися реальним виконанням господарських операцій, що, у свою чергу, призвело до заниження фінансового результату до оподаткування.

Згідно матеріалів справи, взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Експедитор) здійснювалися на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 09.07.2018 № 09/07/2018, підписаного директором ТОВ «УХЛК» (в особі т.в.о. директора Кьонігсхофера Давіда Ніколауса) та ФОП ОСОБА_1 .

Проте у підтвердження фактичного надання відповідних послуг позивачем не надано належних документів, зокрема заявок, запитів чи повідомлень, що свідчили б про намір отримання таких послуг. Акти надання послуг містять лише загальне найменування послуг, без конкретизації їх обсягу, змісту чи умов виконання. У наданих до перевірки товарно-транспортних накладних (СMR) інформація про ФОП ОСОБА_1 відсутня.

Керуючись принципом превалювання сутності над формою, закріпленим у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», контролюючим органом зроблено висновок, що хоча первинні документи, надані ФОП ОСОБА_1 , формально відповідають встановленим вимогам, однак за своєю сутністю не розкривають доцільність і необхідність надання відповідних послуг у межах господарської діяльності позивача, а отже, не можуть вважатися належним підтвердженням реального виконання господарських операцій.

Відповідно до положень статей 72, 74 Податкового кодексу України під час перевірки зібрано та опрацьовано інформацію з різних джерел, зокрема:

інформаційної системи «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника);

Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН);

Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР);

Єдиного державного вебпорталу відкритих даних;

Порталу публічних закупівель «Prozorro»;

Єдиного державного реєстру МВС щодо володіння транспортними засобами;

сервісу «Whois» та інших відкритих реєстрів.

Згідно з аналізом даних щодо ФОП ОСОБА_1 , орган основної реєстрації - ГУ ДПС у Чернівецькій області. У податковій звітності за формою 20-ОПП відсутня інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням. Також відсутні дані щодо земельних ділянок і транспортних засобів.

Крім того, податкова звітність ФОП ОСОБА_1 , подана як платником єдиного податку, не містить відображення доходу в обсязі, що відповідав би обсягу задекларованих господарських операцій з ТОВ «УХЛК». Податкові накладні, звіти за формою 1-ДФ та інші документи, частково надані до перевірки, не підтверджують реального характеру взаємовідносин.

Таким чином, встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_1 договори не опосередковувались фактичним виконанням господарських операцій, які становлять їх предмет.

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що ФОП не декларує дохід у відповідному обсязі, який би відповідав обсягу господарських операцій, задекларованих у взаємовідносинах із ТОВ «УХЛК». Також, за даними Єдиного реєстру податкових накладних, звіту за формою №1-ДФ та фінансової звітності, документи, які могли б підтвердити реальність виконання господарських операцій, були надані частково.

На підставі вищезазначеного контролюючим органом зроблено висновок, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_3 договори не підтверджуються фактичним виконанням господарських операцій, що становлять їх предмет.

Встановлено, що взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Перевізник) здійснювались на підставі договорів про перевезення вантажів від 18.07.2022 № 1807-7-ПД та від 29.01.2021 № 2901-5-П, підписаних з боку ТОВ «УХЛК» директором Юрашевим С.В. та в.о. директора Самчуком К.І., а з боку ФОП - ОСОБА_3 .

Разом з тим, у підтвердження фактичного надання послуг з перевезення Товариством не надано жодних належних документів: не надано заявок, запитів чи інших повідомлень, які б свідчили про замовлення послуг, а також не надано документів, що підтверджують факт виконання перевезення вантажів.

Керуючись принципом превалювання сутності над формою (який передбачає, що господарські операції мають обліковуватись відповідно до їх економічної сутності, а не лише юридичної форми), перевіркою встановлено, що хоча первинні документи, отримані від ФОП ОСОБА_3 , формально відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», однак за своєю суттю вони не розкривають доцільність і необхідність отриманих послуг у межах фінансово-господарської діяльності позивача.

У ході перевірки, на підставі ст. 72 та ст. 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію з таких джерел:

інформаційної системи «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника);

Єдиного державного реєстру податкових накладних (ЄРПН);

Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР);

Єдиного державного веб-порталу відкритих даних;

офіційного порталу оприлюднення інформації про публічні закупівлі «Prozorro»;

Єдиного державного реєстру МВС щодо володіння транспортними засобами;

сервісу «whois» тощо.

За результатами аналізу даних щодо ФОП ОСОБА_3 встановлено:

орган ДПС основної реєстрації - ГУ ДПС у Житомирській області (Коростенська ДПІ);

відсутня інформація про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

відсутня інформація щодо земельних ресурсів;

у системі АІС «Автомобіль» - відсутні дані щодо наявності транспортних засобів.

Таким чином, контролюючим органом встановлено, що господарські операції, задекларовані між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_3 , не підтверджуються належними доказами фактичного їх виконання, що свідчить про їх формальний характер.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Перевізник) здійснювалися відповідно до договору на перевезення необробленої деревини від 10.01.2020 № 404/01-П, підписаного зі сторони замовника в особі директора Романенка Ю.І., та зі сторони перевізника - ОСОБА_4 .

На підтвердження виконання договору ФОП ОСОБА_4 відповідно до картки рахунку 631 надала ТОВ «УХЛК» акти виконаних послуг на загальну суму 4 163 180,49 гривень. Розрахунки між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_4 здійснювалися у безготівковій формі.

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з перевезення позивачем не надано документів, заявок, запитів або інших повідомлень, на підставі яких ці послуги мали б виконуватися.

Перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ФОП ОСОБА_4 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вказаних послуг для фінансово-господарської діяльності.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, яка міститься зокрема в: інформаційно-комунікаційній системі «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі публічних закупівель України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП, відсутня. Аналогічно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та наявності транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль».

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_4 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що доходи у зазначеному обсязі не декларуються (дані податкових накладних у базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіти 1-ДФ, фінансова звітність). Частково надані документи до перевірки не підтверджують залучення ФОП ОСОБА_4 працівників за іншими договорами цивільно-правового характеру.

Встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_4 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які є предметом цих договорів.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Перевізник) здійснювались згідно з договором на перевезення вантажів від 06.09.2021 № 0609-20-П, підписаним зі сторони замовника в особі директора ОСОБА_11 та зі сторони перевізника - ОСОБА_5 .

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з перевезення Товариством не надано документів, заявок, запитів або інших повідомлень, на підставі яких мали б здійснюватись послуги, а також для підтвердження факту придбання товару Товариством не надано товаротранспортних накладних, документів складського обліку та відомостей про матеріально відповідальних осіб на складі.

Перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ФОП ОСОБА_5 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначених послуг для фінансово-господарської діяльності та придбання товару.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, що міститься зокрема в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі публічних закупівель України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП, відсутня. Аналогічно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та наявності транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль».

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_5 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що доходи в зазначеному обсязі не декларуються (податкові накладні у базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність). Частково надані до перевірки документи не підтверджують залучення ФОП ОСОБА_5 працівників за іншими договорами цивільно-правового характеру.

Встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_5 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Покупець) та ФОП ОСОБА_6 (Продавець) здійснювались згідно з договором купівлі-продажу від 15.09.2022 № 158-22, підписаним зі сторони покупця в особі директора ОСОБА_11 та зі сторони продавця - ОСОБА_6 .

Для підтвердження факту придбання позивачем не надано товаротранспортних накладних, документів складського обліку та відомостей про матеріально відповідальних осіб на складі.

Перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ФОП ОСОБА_6 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначеного придбання товару.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, яка міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі публічних закупівель України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП, відсутня. Аналогічно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та наявності транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль».

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_6 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід в зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні у базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність). Частково надані до перевірки документи підтверджують, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_6 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (Виконавець) здійснювались згідно з договором про виготовлення продукції з давальницької сировини від 27.09.2021 № 27092021, підписаним зі сторони замовника в особі директора ОСОБА_11 та зі сторони виконавця - Красницьким А.О.

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з виготовлення продукції Товариством не надано документи, замовлення, запити або інші повідомлення, відповідно до яких мали б здійснюватись послуги. У договорі не зазначено електронну пошту, на адресу якої мали б надсилатися замовлення.

Також для підтвердження факту придбання товару позивачем не надано товаротранспортних накладних, документів складського обліку та відомостей про матеріально відповідальних осіб на складі, сертифікатів відповідності товару.

Поряд із цим ОСОБА_7 займав посаду заступника начальника дільниці з виготовлення балки виробничої дільниці цеху № 5, тобто послуги надавалися одночасно з виконанням обов`язків за штатним розписом.

Крім того, не встановлено залучення ФОП ОСОБА_7 працівників за іншими договорами цивільно-правового характеру, що унеможливлює виконання послуг та поставку товару з урахуванням регламентованого часу роботи Товариства.

Перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ОСОБА_7 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначених послуг для фінансово-господарської діяльності та придбання товару.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, що міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі публічних закупівель України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП, відсутня. Аналогічно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та наявності транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль».

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_7 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід у зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні в базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність). Частково надані до перевірки документи підтверджують, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_7 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Перевізник) здійснювались згідно з договором на перевезення вантажів від 30.06.2021 № 3006-10-П, підписаним зі сторони замовника в особі в.о. директора Самчук Катерини Іванівни та зі сторони перевізника - ОСОБА_8 .

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з перевезення Товариством не надано заявок, запитів або інших повідомлень, відповідно до яких мали б здійснюватись послуги.

Також, для підтвердження факту придбання товару Товариством не надано товаротранспортних накладних, документів складського обліку та відомостей про матеріально відповідальних осіб на складі.

Керуючись принципом бухгалтерського обліку превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ОСОБА_8 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», але за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначених послуг для фінансово-господарської діяльності та придбання товару.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, що міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП: Кіоск (Житомирська область, Коростенський район, м. Коростень, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 12А) та стіл.

Інформація щодо земельних ресурсів відсутня.

Інформація про наявність транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль» відсутня.

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_8 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід у зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні в базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність). Частково надані до перевірки документи підтверджують, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_8 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини між ТОВ «УХЛК» (Замовник) і ФОП ОСОБА_9 (Перевізник) здійснювались згідно з договором про перевезення необробленої деревини від 31.01.2020 № 369/01/П, підписаним зі сторони замовника в особі директора ОСОБА_12 та зі сторони перевізника - ОСОБА_9 .

На підтвердження виконання договору ФОП ОСОБА_9 згідно з карткою рахунку 631 надано ТОВ «УХЛК» акти виконаних послуг на загальну суму 8 236 074,93 гривень.

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з перевезення Товариством не надано документи, заявки, запити або інші повідомлення, відповідно до яких мали б здійснюватись послуги.

Керуючись принципом бухгалтерського обліку превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ФОП ОСОБА_9 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначених послуг для фінансово-господарської діяльності.

В ході перевірки, відповідно до статей 72, 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, що міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП - відсутня.

Інформація щодо земельних ресурсів - відсутня.

Інформація про наявність транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль» - відсутня.

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_9 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід у зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні в базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність).

Частково надані до перевірки документи не підтверджують залучення ФОП ОСОБА_9 працівників за іншими договорами цивільно-правового характеру.

Встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_9 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини ТОВ «УХЛК» (Замовник) і ФОП ОСОБА_10 (Перевізник) здійснювались згідно з договором на перевезення необробленої деревини від 31.01.2018 № 140/01-П, підписаним зі сторони замовника в особі т.в.о. директора Давида Ніколауса Кьонігсхофера та зі сторони перевізника - ОСОБА_10 .

На підтвердження виконання договору ФОП ОСОБА_10 згідно з карткою рахунку 631 надано ТОВ «УХЛК» акти виконаних послуг на загальну суму 8 936 309,72 гривень.

Розрахунки між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_10 здійснювались у безготівковій формі.

Однак для підтвердження факту здійснення послуг з перевезення Товариством не надано документи, заявки, запити або інші повідомлення, відповідно до яких мали б здійснюватись послуги.

Керуючись принципом бухгалтерського обліку превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ОСОБА_10 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», але за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначених послуг для фінансово-господарської діяльності.

В ході перевірки, відповідно до ст. 72, ст. 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, що міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Аналіз даних щодо ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 :

Орган ДПС основної реєстрації: 26.ГУ ДПС у ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ (КОРОСТЕНСЬКА ДПІ).

Стан платника: 0. Платник за основним місцем обліку.

Вид діяльності: 02.20 - Лісозаготівля.

Посадові особи: директор Сорока Денис Васильович, РНОКПП НОМЕР_3 .

Платник єдиного податку за ставкою 3%.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП - відсутня.

Інформація щодо земельних ресурсів - відсутня.

Інформація про наявність транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль» - відсутня.

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_10 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід у зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні в базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність).

Частково надані до перевірки документи не підтверджують залучення ФОП ОСОБА_10 працівників за іншими договорами цивільно-правового характеру.

Встановлено, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_10 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Взаємовідносини ТОВ «УХЛК» (Покупець) і ФОП ОСОБА_2 (Продавець) здійснювались згідно з договором купівлі-продажу від 16.05.2023 № 234-ТП, підписаним зі сторони покупця в особі ОСОБА_11 та зі сторони продавця - ОСОБА_2 .

На підтвердження факту придбання Товариством не надано товаротранспортні накладні, матеріально відповідальних осіб на складі, документів складського обліку.

Перевіркою встановлено, що первинні документи, отримані від ОСОБА_2 , за формою відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», але за сутністю не розкривають доцільність та необхідність вищезазначеного придбання товару.

В ході перевірки, відповідно до ст. 72, ст. 74 Податкового кодексу України, було зібрано та опрацьовано податкову інформацію, яка міститься, зокрема, в: ІКС «Податковий блок» (реєстраційні відомості та звітність платника); Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄРПН); Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР); Єдиному державному веб-порталі відкритих даних; офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі України «Prozorro»; Єдиному державному реєстрі МВС про володіння транспортними засобами; сервісі «whois» тощо.

Аналіз даних щодо ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 :

Орган ДПС основної реєстрації: 625.ГУ ДПС у ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ЖИТОМИРСЬКА ДПІ).

Стан платника: 11. ПРИПИНЕНО, АЛЕ НЕ ЗНЯТО З ОБЛІКУ (КОР НЕ ПУСТИЙ).

Вид діяльності: 46.90 - НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ.

Посадові особи: директор ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Платник єдиного податку за ставкою 3%.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП - відсутня.

Інформація щодо земельних ресурсів - відсутня.

Інформація про наявність транспортних засобів згідно з АІС «Автомобіль» - відсутня.

Під час перевірки, проаналізувавши подану ФОП ОСОБА_2 податкову звітність платника єдиного податку, встановлено, що дохід у зазначеному обсязі не декларується (податкові накладні в базі «Єдиний реєстр податкових накладних», звіт 1-ДФ, фінансова звітність).

Частково надані до перевірки документи підтверджують, що укладені між ТОВ «УХЛК» та ФОП ОСОБА_2 договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.

Таким чином суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_2 безпідставно здійснили документальне оформлення господарських операцій з одержання (придбання) послуг та товарів.

Так, згідно з укладеними договорами було складено первинні документи (акти, видаткові накладні), що суперечить вимогам частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704.

В той же час відсутній факт формування відповідного активу, який би являв собою ресурс, контрольований у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Тобто відсутня господарська операція як подія, що передбачає дійсний рух активу, який би став основою для відповідного відображення в обліку.

Крім того, зазначені ФОП за зібраними доказами не є суб`єктами економічної діяльності, що здійснюють виробництво відповідних послуг чи товарів.

Враховуючи це, вибір ТОВ «УХЛК» у якості постачальників ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_2 та інших має штучний, уявний характер, а укладені з ними договори не відображають реального виконання операцій, що становлять предмет цих правочинів.

При перенесенні інформації, отриманої з неправомірно складених первинних документів, до облікових регістрів ТОВ «УХЛК» (оборотно-сальдові відомості по рахунках 63, 3711) було порушено норми частини п`ятої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (наказ Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88), а також абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (наказ Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291).

Подальше відображення неправомірної інформації в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності ТОВ «УХЛК», зокрема формування витрат у сумі 76 818 769 грн. на підставі актів наданих послуг та видаткових накладних, порушує норми Концептуальної основи фінансової звітності.

Таким чином суд погоджується з доводами відповідача про те, що вищезазначені документи не можуть вважатися відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України документами, що підтверджують податкові облікові дані та звітність.

Водночас, відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для обчислення об`єкта оподаткування платник податку на прибуток зобов`язаний використовувати дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Зокрема, для цілей оподаткування платники податку повинні вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 Кодексу).

Враховуючи викладене, витрати, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», одним із базових принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є нарахування та відповідність доходів і витрат. Це означає, що для визначення фінансового результату певного звітного періоду доходи слід порівнювати з витратами, понесеними для їх отримання, а відображення доходів і витрат у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності має відбуватися у момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати коштів.

Іншим важливим принципом є принцип обачності, який передбачає застосування методів оцінки в бухгалтерському обліку, спрямованих на запобігання заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів та доходів підприємства.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Методологічні засади формування інформації про витрати підприємства в бухгалтерському обліку та її розкриття у фінансовій звітності визначаються Концептуальною основою фінансової звітності (МСФЗ 1). Згідно з цією основою, витрати визнаються на підставі безпосереднього зв`язку між понесеними витратами та отриманим доходом від відповідних статей.

Визнання витрат відбувається одночасно з первісним визнанням зобов`язання, збільшенням балансової вартості зобов`язання або припиненням визнання активу чи зменшенням балансової вартості активу (пункт 5.4 Концептуальної основи).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на основі первинних документів можуть формуватися зведені облікові регістри (частина перша статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Окрім того, суд звертає увагу на доводи відповідача про те, що підприємством не було дотримано норми підпункту 14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України, що встановлює вимогу наявності розумної економічної причини (ділової мети) для здійснення господарської діяльності, яка кореспондує з метою отримання доходу. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, кожна господарська операція має містити розумну економічну причину.

Лише за умови наявності такої причини операція може вважатися здійсненою в межах господарської діяльності платника податку, і лише тоді платник має право враховувати її наслідки в податковому обліку. Поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст або збереження активів платника (їх вартості), а також на створення умов для такого приросту або збереження в майбутньому. Водночас економічний ефект не обов`язково має виникнути негайно після здійснення операції - можливий його настання в майбутньому або навіть відсутність у зв`язку з об`єктивними обставинами. Збитковість операції може бути одним із варіантів нормального перебігу господарської діяльності. Проте з поняття ділової мети випливає, що платник податку повинен мати намір отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція має принаймні теоретично передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо операція не має розумних економічних причин (позбавлена ділової мети), така операція не вважається здійсненою в межах господарської діяльності платника податку і її наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

Визначення наміру платника податку отримати економічний ефект від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на будь-якого з учасників операції.

Економічний ефект відсутній у операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та одночасного зменшення об`єкта його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. Відповідно, операція, позбавлена розумної економічної причини, що збільшує витрати платника за наявності реальної можливості їх зменшити, не може визнаватися господарською.

Під час перевірки посадовим особам ТОВ «УХЛК» надіслано запит від 29.10.2024 № 3 про надання пояснень щодо взаємовідносин із зазначеними ФОП. Товариство належних пояснень не надало. Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акт ненадання пояснень від 05.11.2024 № 10039/Ж6/26-15-07-01-06-03.

Відповідно до статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного періоду. При позитивному значенні ця сума сплачується у строки, встановлені законодавством.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Кодексу, п. 5.4 Концептуальної основи фінансової звітності МСФЗ 1, ст. 4, ч. 5 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», внаслідок чого завищено рядок 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на загальну суму 48 626 864 грн, зокрема за 2018 рік - 673 246 грн, 2019 рік - 3 142 951 грн, 2020 рік - 7 313 598 грн, 2021 рік - 9 568 157 грн, 2022 рік - 19 259 873 грн, 2023 рік - 8 669 039 грн, а також рядок 2150 «Витрати на збут» - на 28 191 905 грн, у тому числі за 2018 рік - 7 412 788 грн, 2019 рік - 15 377 502 грн, 2020 рік - 5 401 615 грн.

Перевіркою звірено дані платника податків та встановлено, що у Звіті про фінансові результати (форма № 2) не виявлено відхилень між рядком 02 декларацій «Фінансовий результат до оподаткування» (прибуток або збиток), визначеним у фінансовій звітності за національними стандартами бухгалтерського обліку або МСФЗ, та рядком 2290 Звіту про фінансові результати.

Під час перевірки розрахунків за імпортними операціями за контрактом від 01.10.2019 № МЕ011019 із компанією «Merlin Technology GmbH» (Австрія) встановлено, що в період перевірки ТОВ «УХЛК» перерахувало компанії кошти у розмірі 53 307,00 євро (еквівалент 1 422 247,34 грн). Граничний строк надходження товару наведено в додатку 16.

Товар від компанії «Merlin Technology GmbH» не надійшов на територію України. Нерезидент своєчасно повернув валютні кошти в розмірі 29 615,00 євро (еквівалент 994 527,97 грн). Товар на суму 23 692,00 євро (еквівалент 1 027 159,55 грн) не надійшов у встановлений законодавством строк. Кількість днів прострочення наведена в додатку 18.

Перевіркою розрахунків за імпортними операціями за контрактом від 03.07.2015 № 1215035 з компанією «SPRINGER MASCHINENFABRIK AG» (Австрія) встановлено, що на 01.07.2018 у ТОВ «УХЛК» існувала дебіторська заборгованість за договором № 1215035 на суму 143 105,00 євро (еквівалент 4 074 322,71 грн) за монтажні роботи та введення обладнання в експлуатацію. Граничний термін погашення - 31.08.2018 (згідно з висновком Мінекономіки № 436 від 04.07.2018).

ТОВ «УХЛК» уклало з компанією «SPRINGER Maschinenfabrik AG» договір від 03.07.2015 № 1215035 на монтажні роботи та введення обладнання в експлуатацію. Предмет договору - шеф-монтажні роботи та введення обладнання, поставленого згідно з Контрактом № 1215021 від 03.07.2015, що передбачає постачання лінії сортування пиломатеріалів.

Монтаж обладнання здійснюється згідно з додатками № 1, № 2 та календарним графіком (додаток № 8). Загальна вартість послуг за договором становить 286 210,00 євро, ціни фіксовані та залежать від тривалості монтажу і кількості поїздок, визначених додатками. Рахунки виставляються перед початком монтажу, після його завершення та підписання акта приймання послуг. Можливе часткове виставлення рахунків. Оплата здійснюється шляхом відкриття безвідкличного акредитива на суму 143 105,00 євро (50 % договору) протягом 10 банківських днів з моменту отримання письмового повідомлення від Постачальника про готовність обладнання до відправки. Після завершення монтажу Постачальник інформує Замовника про готовність обладнання до здачі-приймання. Замовник протягом 10 робочих днів підписує протокол про завершення монтажу або повідомляє про причини відмови. Зміни до договору можуть вноситися за письмовою згодою сторін. У разі технічних розбіжностей сторони зобов`язуються залучити міжнародного експерта, витрати на якого діляться порівну. Юрисдикція - Австрія, окрім Конвенції ЄС про міжнародний продаж.

До перевірки надано додаткову угоду № 3 від 03.07.2015, якою змінено строки завершення монтажних робіт та введення обладнання в експлуатацію - не пізніше 31 червня 2017 року.

Також до перевірки долучено позовну заяву ТОВ «УХЛК» від 31.08.2018 до Господарського суду Житомирської області про стягнення збитків у сумі 143 105,00 євро з компанії «SPRINGER Maschinenfabrik AG» за договором монтажу та введення обладнання в експлуатацію. Позивач підтверджує сплату передбаченого договором платежу у вказаній сумі платіжним дорученням № 21 від 14.04.2016.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором монтажу належним чином.

Так, згідно з пунктом 4 Договору, завершення введення обладнання в експлуатацію підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі, який засвідчує успішне проходження експлуатаційних випробувань відповідно до додатків № 3 та № 4.

Додатки № 3 та № 4 містять вимоги до проведення експлуатаційного тесту та технічні параметри обладнання (наприклад, товщину дерев`яних плит, які має обробляти обладнання). Додаток № 3 стосується лінії А1, а додаток № 4 - лінії А2. Тест включає перевірку функціоналу сортування плит, укладання штабелів, роботи обрізного верстату тощо.

Станом на дату позову обладнання не пройшло експлуатаційний тест. Як підтверджує висновок інженерного відділу заводу Позивача під керівництвом Пана Мартіна Хенне, обладнання не відповідає функціональним параметрам, визначеним у додатках, і не забезпечує належну якість виробництва.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав роботи за Договором у повному обсязі та належним чином. Зокрема, виробнича лінія має значні дефекти і не забезпечує виробництво продукції належної якості.

Оскільки роботи виконані неналежним чином і не прийняті позивачем, сторони не підписали протокол про завершення монтажу (пункт 3 Договору), не введено обладнання в експлуатацію та не підписано акт приймання-передачі (пункт 4 Договору).

Станом на зараз зобов`язання відповідача за Договором так і не виконані в повному обсязі.

Як уже зазначалося, ні протокол про завершення монтажу, ні акт приймання-передачі послуг не підписані через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Так, у позовній заяві ТОВ «УЛХК» від 31.08.2018 просило Господарський суд Житомирської області:

Стягнути з компанії «SPRINGER Maschinenfabrik AG» (Австрія) збитки у розмірі 143 105,00 євро за порушення Договору монтажу та введення обладнання в експлуатацію № 1215035 від 03.08.2015.

Розірвати цей Договір, укладений між ТОВ «УЛХК» та компанією «SPRINGER Maschinenfabrik AG».

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.11.2019 у справі № 906/763/18 за позовом ТОВ «УЛХК» про стягнення збитків залишено позов без розгляду.

Обґрунтуванням вказаного положення Договору від 03.07.2015 № 1215035, згідно з яким остаточне рішення має прийматися відповідно до Правил арбітражу Міжнародного арбітражного центру Австрійської Федеральної Економічної Палати у Відні (Віденські правила) одним або трьома арбітрами.

Документи, що підтверджують звернення ТОВ «УЛХК» до цього арбітражного центру про стягнення заборгованості, до перевірки не надані.

Таким чином, за позовною заявою ТОВ «УЛХК» від 31.08.2018, роботи за договором монтажу та введення обладнання не були виконані належним чином і не прийняті ТОВ «УЛХК». Сторони не підписали протокол завершення монтажу, обладнання не введено в експлуатацію, акт приймання-передачі не підписано.

Вказані обставини мають преюдиційне значення при вирішенні даної справи по суті.

Під час перевірки ТОВ «УЛХК» було надано акт виконаних робіт від 26.11.2019, яким підтверджується, що станом на 28.08.2018 роботи за договором були виконані лише частково, на суму 143 105,00 євро.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (ЦК України) сторони за договором про надання послуг - виконавець і замовник. Виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послугу, що споживається у процесі виконання певної дії чи діяльності, а замовник - оплатити її, якщо інше не передбачено договором.

У наданих до перевірки документах ТОВ «УЛХК» відсутні протокол про завершення монтажних робіт та звіти про виконані роботи компанією «SPRINGER Maschinenfabrik AG» (Австрія) за договором монтажу та введення обладнання в експлуатацію від 03.07.2015 № 1215035.

Так, за результатами перевірки неможливо підтвердити факт проведення господарських операцій між ТОВ «УЛХК» та компанією «SPRINGER Maschinenfabrik AG», а саме виконання монтажних робіт та введення обладнання в експлуатацію на суму 143 105,00 євро за вказаним договором.

Стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV встановлює вимоги до первинних документів - підстав бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час або безпосередньо після здійснення операції, містити обов`язкові реквізити: назву документа, дату та місце складання, назву підприємства, зміст і обсяг операції, одиницю виміру, посади відповідальних осіб та їх підписи чи інші ідентифікуючі дані.

Відповідно до цих норм, будь-які документи (акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних лише за умови фактичного здійснення господарської операції. Якщо операція не відбулася, відповідні документи не можуть визнаватися первинними для податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів.

Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV, фінансова, податкова та інші види звітності базуються на даних бухгалтерського обліку, що підтверджуються лише такими первинними документами, які складені у разі реального здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників для визначення об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань на основі первинних документів, бухгалтерських регістрів, фінансової звітності та інших передбачених законодавством документів. Формування податкової звітності та митних декларацій на підставі непідтверджених документами даних забороняється.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «УЛХК» статті 13 Закону України № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018, а саме - невиконання компанією «SPRINGER Maschinenfabrik AG» (Австрія) робіт за договором монтажу та введення обладнання в експлуатацію від 03.07.2015 № 1215035 на суму 143 105,00 євро.

Правове регулювання валютних операцій, валютного контролю та відповідальності визначають Закони України № 185/94 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (втратив чинність 07.02.2019) та № 2473-VIII (набув чинності 07.02.2019).

Згідно з частиною 1 ст. 1 Закону № 185/94, виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції має надходити на валютні рахунки в уповноважених банках у строки, передбачені контрактами, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення вантажу, або з моменту підписання акту виконаних робіт чи іншого підтверджуючого документа у випадку експорту послуг. Перевищення строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічного розвитку.

Виручка вважається зарахованою на банківський рахунок резидента за його заявою, якщо сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Вимоги частини 1 ст. 1 не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності та суміжних прав.

Імпортні операції з відстроченням поставки понад 180 календарних днів з моменту авансового платежу або виставлення векселя потребують відповідного висновку центрального органу виконавчої влади.

Згідно з частиною 1 ст. 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів, їх постачання має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого НБУ граничного строку розрахунків від дати авансового платежу (попередньої оплати).

Згідно з пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів (поширюються на незавершені операції резидента, за якими до 07.02.2019 не встановлено порушення 180-денного строку розрахунків або строків, визначених висновками центрального органу виконавчої влади), відповідно до постанови Правління НБУ від 02.01.2019 № 7.

Згідно з пунктом 142 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (із змінами), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів і застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022 року.

Згідно з п. 22 розділу II Положення № 5, зазначені граничні строки не поширюються на операції в незначному розмірі з експорту, імпорту товарів (включно з незавершеними розрахунками), крім випадків дроблення операцій або валютних операцій.

Незначний розмір валютної операції - це сума в еквіваленті офіційного курсу гривні, меншого за межу, встановлену для обов`язкового фінансового моніторингу згідно з Законом № 361-ІХ від 06.12.2019, яка на сьогодні становить 400 тис. грн.

Відповідно до п.п. 5 п. 1 Постанови НБУ від 14.05.2019 № 67, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не поширюються на послуги, роботи (крім транспортних і страхових), права інтелектуальної власності та інші немайнові права.

Згідно з частиною 4 статті 13 Закону № 2473-VIII, граничні строки розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі відповідного висновку.

Відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі зупинки виконання договору через форс-мажорні обставини перебіг строку розрахунків та нарахування пені зупиняється на весь період дії таких обставин і поновлюється з дня їх завершення. Підтвердженням форс-мажору є відповідна довідка уповноваженого органу країни сторони зовнішньоекономічного договору.

Згідно з абзацами 1-2 частини 7 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі прийняття судом або міжнародним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення заборгованості з нерезидента або прийняття до провадження відповідного документа уповноваженим органом країни, строк розрахунків зупиняється з моменту прийняття заяви (документа), а пеня за порушення строку не нараховується в цей період.

Суд зазначає, що у разі ухвалення судом або міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю або частково щодо майнових вимог, відмову у відкритті провадження у справі або залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента недійсним, незаконним, таким, що не підлягає виконанню, чи припинення провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом, строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється, а пеня за його порушення нараховується за кожен день прострочення, включаючи період зупинки строку. У разі ухвалення рішення судом або міжнародним комерційним арбітражем про задоволення позову, сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду.

Висновки центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, щодо подовження строків розрахунків за контрактами від 01.02.2023 № 195391 з компанією «MICROTEC S.R.L» (Італія) та від 01.10.2019 № МЕ011019 з компанією «Merlin Technology GmbH» (Австрія) до перевірки не надані.

Документи, які підтверджують прийняття до розгляду судом або міжнародним комерційним арбітражем позовних заяв резидента про стягнення заборгованості з нерезидентів, що виникла внаслідок недотримання ними строків, передбачених зовнішньоекономічними контрактами від 01.10.2019 № МЕ011019 з компанією «Merlin Technology GmbH» (Австрія), до перевірки надані не були.

Довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічних договорів (контрактів) або третьої країни щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин до перевірки також не надані.

Згідно з частиною 8 статті 13 Закону № 2473-VIII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» на території України діє Торгово-промислова палата України, яка у відповідності до статті 14 цього Закону засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Суд вважає, що в даному випадку, отримання позивачем сертифікату Торгово-промислової палати свідчило б про вжиття платником податку розумних заходів щодо доведення своєї правової позиції у спірних відносинах, чого зроблено не було.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «УХЛК» за період з 01.10.2017 по 30.06.2024 не подавалися повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність до органів Державної податкової служби за формою № 20-ОПП, встановленою Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу від 22.04.2014 № 462), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за № 503/25280 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок сплати податків і зборів згідно з цим Кодексом.

Об`єктом оподаткування згідно з пунктом 22.1 статті 22 Кодексу можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктом 63.3 статті 63 Кодексу встановлено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з Порядком обліку платників податків.

Взяття на облік юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів як платників податків та зборів у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (пункт 64.3 статті 64 Кодексу).

Згідно з пунктом 8.1 розділу VIII Порядку платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування контролюючий орган за основним місцем обліку шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП у порядку, встановленому розділом VIII Порядку.

Таке повідомлення відповідно до пункту 8.4 розділу VIII Порядку подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника.

Крім того, відповідно до пункту 8.5 розділу VIII Порядку у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни. У повідомленні поряд із реквізитом, який змінився, зазначається у дужках його попереднє значення. У разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація надається у повідомленні двома рядками: один - про закриття об`єкта оподаткування, другий - про створення чи відкриття нового об`єкта на основі закритого.

Таким чином, платник податків зобов`язаний стати на облік у контролюючих органах, повідомляти про всі об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП.

Для взяття на облік за неосновним місцем обліку платник податків зобов`язаний протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню чи пов`язані з оподаткуванням, подати до контролюючого органу заяву за формою № 1-ОПП (пункт 63.3 статті 63 Кодексу, пункти 7.1, 7.2 розділу VII Порядку). Після набрання чинності наказом Міністерства фінансів України від 21.12.2016 № 1125 (зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.01.2017 за № 42/29910) взяття на облік за неосновним місцем обліку здійснюється на підставі заяви за формою № 17-ОПП.

Отже, юридична особа подає до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП щодо підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, окрім об`єктів оподаткування, відомості щодо яких подано відокремленими підрозділами такої юридичної особи у встановленому порядку.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ «УХЛК» здійснювало оренду офісу, придбання та продаж транспортних засобів і, порушуючи пункт 63.3 статті 63 Кодексу (порядок подання передбачено пунктами 8.1, 8.4, 8.5 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів), не подало повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, до ГУ ДПС у м. Києві (Шевченківський район) за формою № 20-ОПП по 103 об`єктах.

Суд, розглянувши позовну заяву, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, враховуючи норми чинного законодавства, зокрема частини 3, 4, 6 та 8 статті 13 Закону України № 2473-VIII, Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 (зі змінами), постанову Правління НБУ від 24.02.2022 № 18, норми Податкового кодексу України, а також позиції Верховного Суду, дійшов до такого висновку:

Відповідно до законодавства граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів (з 05.04.2022), а у випадку настання форс-мажорних обставин строки розрахунків та нарахування пені призупиняються на період дії таких обставин та поновлюються після їх закінчення за наявності відповідного підтвердження.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «УХЛК» не подавав до контролюючих органів повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування або пов`язані з оподаткуванням об`єкти у визначений законом строк, що є порушенням п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, а також Порядку обліку платників податків і зборів.

Твердження позивача про відсутність правових підстав для необхідності подання до контролюючих органів повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування або пов`язані з оподаткуванням об`єкти у визначений законом строк були спростовані під час судового розгляду справи.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Усталеною є практика Верховного Суду, яка, якщо її систематизувати, полягає в тому, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, ні помилки в оформленні первинних документів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 вказала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Суд зазначає, що усі аргументи позивача зводяться до надання ним достатніх документів для підтвердження спірних господарських операцій, а ті документи, які відсутні - не є обов`язковими.

Викладаючи свою правову позицію позивач жодними належними доказами в розумінні КАС України не довів обставин, що мали наслідком формування відповідачем висновків податкової перевірки та потягли за собою винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, хоча позиція Верховного Суду передбачає тлумачення сумнівів на користь платника податків, в даному випадку, за сукупністю обставин, суд констатує відсутність належних підстав для визнання господарських операцій реальними, що нівелює задоволення вимог позову.

Відповідно, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наведені обставини та положення законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.