Справа № 380/6192/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 рокусправа № 380/6192/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» (місцезнаходження: вул. Данилишина, 6, офіс 206, м. Львів, 79007; ) звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у Чернівецькій області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 200, корпус А, м. Чернівці, 58013; ЄДРПОУ ВП 44057187), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області було проведено фактичну перевірку магазину «Ябко», за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10, діяльність у якому здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ». На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції на загальну суму 324611,00 грн.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, наголошує, що відсутні підстави для проведення фактичної перевірки. Як вбачається із наказу на проведення перевірки, правовою підставою її проведення є, зокрема зазначення підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак жодних документів, які б підтверджували наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, а отже про підставу проведення перевірки контролюючим органом не надано ТзОВ «СПЕШЛТЕХ» ні безпосередньо перед проведення перевірки, ні під час її проведення. У наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють (юридичні підстави). Отже, у зв`язку із цим, за встановлення протиправності дій податкового органу щодо призначення та проведення перевірки без законних на те підстав, позивач вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо суті правопорушення, повідомляє, що контролюючим органом встановлено нібито порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон - № 265/95-ВР), а саме не забезпечено встановленого порядку введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 324611,00 грн.

Разом із цим, звертає увагу, що вказані обставини не відповідають дійсності, адже на виконання вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України після початку проведення перевірки ТОВ «СПЕШЛТЕХ» надало всі можливі первинні документи, обов`язковість ведення яких передбачена чинним законодавством та які беззаперечно підтверджують факт ведення обліку товарних запасів, що знаходяться у магазині, їх походження, а також спростовують висновки податкового органу. Зокрема: договір комісії, акт приймання-передачі товарів до договору комісії, накладні на переміщення товару з основного складу на торгову точку. Крім цього, до перевірки було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 283 «Товари на комісії», які не були враховані контролюючим органом під час проведення перевірки. Згідно п. 4.5. Акту перевірки, зазначено, що додатками до акту перевірки є також розрахункові документи, Х-звіт.

Зазначає, що згідно приписів п. 85.7 ст. 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Однак, посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області, в порушення приписів п. 85.7. ст. 85 ПК України не було складено опису отриманих документів від ТОВ «СПЕШЛТЕХ», під час проведення перевірки, в той час як ТОВ «СПЕШЛТЕХ», під час проведення перевірки, надавались наручно перевіряючим контролюючого органу всі документи, що входили в предмет перевірки.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що на підставі наказу № 1963-п від 08.11.2024 та направлень на перевірку № 3468 від 08.11.2024, № 3469 від 08.11.2024, № 3470 від 08.11.2024, № 3471 від 08.11.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, відповідно до п.п. 80.2.2. п.п. 80.2.7. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України (далі ПК України) була проведена фактична перевірка за адресою магазину «Ябко»: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10. За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції на загальну суму 324611,00 грн.

Зазначив, що фактичною підставою для проведення перевірки була інформація про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, що передбачено п. 80.2.2 ст. 80 ПК України. Також, відповідач звертає увагу, що наказ на проведення перевірки оформлений у відповідності до приписів ст. 81 ПК України. Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей, таких як фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, законодавством не вимагається. Відтак, враховуючи вищевикладене доводи позивача про відсутність підстав проведення фактичної перевірки вважає помилковими.

Щодо суті порушень, зазначених в акті фактичної перевірки, які стали підставою для винесення оспорюваного податкового повідомленнярішення, зазначив, що на початок проведення перевірки в магазині перевіряючим не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Позивач не враховує, що накладні на переміщення №45/4 від 07.11.2024 та №45/5 від 09.11.2024, не підтверджують облік та походження товару, оскільки дані накладні створені ТзОВ «СПЕШЛТЕХ» для переміщення товару з основного складу до торгової точки. При цьому, накладна на переміщення не є документом який дозволяє ідентифікувати постачальника та отримувача товару, а лише вказує на переміщення товару ТзОВ «СПЕШЛТЕХ» з одного складу на інший, що належать ТзОВ «СПЕШЛТЕХ». Позивачем до позову долучено договір комісії №СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 відповідно до умов Договору, Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок Комітента договори щодо продажу товарів, передбачених Договором (надалі- Товар, Товари) (п. 1.1. Договору). Конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено у Актах приймання-передачі товарів до цього Договору. Звертає увагу на те, що як до перевірки, так і до позовної заяви позивачем не долучено актів приймання передачі а також документів, які підтверджують облік та походження товару.

З огляду на вищевказане, просить відмовити у задоволенні позову.

Від третьої особи до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до запиту про надання документів який був складений працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області, вказано які саме документи необхідно надати до 12.11.2024. Однак, відповідного листа від позивача про надання документів на вимогу інспекторів немає, оскільки під час перевірки такі документи не було надано.

Так, 18.11.2024 складено Акт про ненадання документів для проведення фактичної перевірки №887/ж6/24-13-07-04, в якому зазначено, що працівниками ГУ ДПС не отримано документи для перевірки, зокрема: документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент початку перевірки (станом на 08.11.2024) знаходяться у місці продажу; банківську виписку про рух коштів на банківських рахунках за період 20.07.2024 по 07.11.2024.

Підсумовуючи вище викладене, вважає, що ГУ ДПС у Чернівецькій області під час призначення, проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів діяло в межах наданих повноважень і дотримуючись покладених законом обов`язків, а тому податкове повідомлення-рішення №54489/13-01-07-09 від 25.12.2024 прийняте за наслідком вказаної перевірки є законними і обґрунтованими та не підлягає скасуванню.

Від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких повторно викладено обґрунтування позовної заяви.

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року у справі №380/6192/25 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи відмовлено.

Дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» зареєстроване як юридична особа, за адресою: 79000, м. Львів, вул. Данилишина, 6, офіс 206; .

Основним видом економічної діяльності позивача є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Інші: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 73.11 Рекламні агентства.

Позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі, зокрема, в магазині «Ябко» за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10.

ГУ ДПС у Чернівецькій області підставі наказу № 1963-п від 08.11.2024 «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку № 3468 від 08.11.2024, № 3469 від 08.11.2024, № 3470 від 08.11.2024, № 3471 від 08.11.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, було проведено фактичну перевірку ТОВ «Спешлтех» в магазині «Ябко» за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10.

Мета перевірки: дотримання порядку проведення розрахункових операцій, готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, неподання суб`єктом владних повноважень в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, наявності ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Підстава: ст. 19-1, ст. 20, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75, підпункти 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 ст. 80 ПК України.

За результатами перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки № 27576/Ж5/24-13-07-04/45459088 від 17.11.2024.

Відповідно до висновків акту (довідки) фактичної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі Закон - № 265/95-ВР), а саме не забезпечено встановленого порядку введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 324 611,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, представником позивача 03.12.2024 засобами поштового зв`язку подано до ГУ ДПС у Чернівецькій області заперечення на акт фактичної перевірки, разом із копією договору комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024, акту приймання-передачі товарів від 07.11.2024 до договору комісії, накладних на переміщення №45/4 від 07.11.2024 на суму 193 744,00 грн, № 45/5 від 09.11.2024 на суму 59 710,20 грн, картку рахунку бухгалтерського обліку 283 «Товари на комісії», в якій відображено надходження Товару від контрагента ФОП ОСОБА_1 за договором комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 в кількості 145 шт. на загальну суму 211 211,83 грн без ПДВ, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (експрес).

Вказаний лист з трекінг-номером 128 було вручено ГУ ДПС у Чернівецькій області 25.12.2024, що підтверджується трекінгом відстеження рекомендованого листа.

Оскільки позивач зареєстрований у м. Львові, матеріали фактичної перевірки надіслані до ГУ ДПС України у Львівській області (за основним місцем обліку платника податків) для прийняття рішення.

Незважаючи на надання заперечень, ГУ ДПС України у Львівській області на підставі висновків акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024, яким за порушення позивачем п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу, ст. 20 п.1 ст.17 цього ж Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 до нього застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 324 611,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024, позивач оскаржив таке в адміністративному порядку до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 24.03.2025 за результатами розгляду скарги, таку залишено без задоволення, а ППР без змін.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Щодо процедурних порушень, на які звертає увагу позивач (неналежне оформлення наказів про призначення перевірок, розрахунків до спірних ППР; встановлення порушень не у спосіб визначений чинним законодавством).

Абзацом першим п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Зміст наказів на проведення перевірок та актів перевірок вказує на те, що відповідачем проведено фактичну перевірку.

Згідно з положеннями п.80.1. ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 згаданої статті передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підп.80.2.2);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (підп.80.2.3);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підп.80.2.7).

Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Так, у відповідності до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

В силу положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд, застосовуючи пункту 81.1 статті 81 ПК України, у п.50 постанови від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 дійшов до таких висновків: «Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником».

Більше того, у пунктах 58 та 59 цієї ж постанови Верховний Суд дійшов до наступних висновків:

«Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

... Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним».

В матеріалах справи міститься лист Державної податкової служби України вх. від 03.07.2024 №2185/8/17-00, відповідно до якого, з метою контролю вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій та з огляду на інформацію, яку опублікував ОСОБА_2 на офіційному YouTube каналі «Плинський media» стосовно здійснення незаконної реалізації дороговартісної техніки «APPLE», яка потрапила на територію України без належного митного оформлення та сплати усіх необхідних податків та платежів, доручено територіальним підрозділам податкового аудиту посилити контроль та організувати на постійній основі збір податкової інформації щодо торгівельних об`єктів, де здійснюється продаж зазначеної продукції. Крім цього, доручено активізувати заходи податкового контролю щодо господарських об`єктів, де здійснюється реалізація техніки «APPLE» шляхом проведення фактичних перевірок з урахуванням вимог статті 80 ПК України.

Враховуючи наведені обставини та правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, суд вважає, що наявність посилання у наказі №1963-п від 08.11.2024 «Про проведення фактичної перевірки» на підп.80.2.2, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, як на підставу проведення такої, фактичним підтвердженням чого є лист Державної податкової служби України вх. від 03.07.2024 №2185/8/17-00, не може вказувати на протиправність такого наказу.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у інших постановах, щодо змісту наказів на проведення перевірок, оскільки такі правові висновки стосувалися інших перевірок та підстав для їх проведення.

У аспекті наведеного суд також звертає увагу на те, що наказ ГУ ДПС у Житомирській області від 01.11.2024 № 2633п «Про проведення фактичної перевірки» містить відомості, зокрема, про:

- мету перевірки: дотримання порядку проведення розрахункових операцій, готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, неподання суб`єктом владних повноважень в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, наявності ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню;

- вид перевірки: фактична перевірка;

- підстави для проведення перевірки: підпункти 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України;

- об`єкт, перевірка якого проводитиметься, магазин «Ябко» за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10.

Відтак, порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.

Щодо суті порушень, які стали підставою для застосування фінансових санкцій.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР). Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №-265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в другому абзаці цієї норми осіб, до яких позивач не відноситься)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Разом з цим, суд зауважує, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу».

Тобто, платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу та пред`являти на початок перевірки облікові документи на товар, який на момент початку перевірки не знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №440/2331/24.

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Так, як слідує з матеріалів справи, за результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області встановлено порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі Закон - № 265/95-ВР), а саме, не забезпечено встановленого порядку введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 324 611,00 грн.

Як стверджує відповідач, під час проведення перевірки в магазині «Ябко», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, б. 10, де здійснює господарську діяльність ТОВ «Спешлтех» () для перевіряючих не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів (технічно складних побутових товарів), які було описано у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) (додаток №3 до акта перевірки) на загальну суму 324611,00 грн за час проведення перевірки.

З даного приводу суд зауважує, що частинами першою та другою статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Відповідно до пункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган під час проведення перевірки має право, зокрема, вимагати від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 (далі - Положення № 879).

Згідно з пунктом 5 розділу І цього Положення інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Абзацом шостим п. 7 розділу 1 Положення №879 передбачено, що проведення інвентаризації є обов`язковим, окрім іншого на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Чинне податкове законодавство не визначає чітку форму вимоги про проведення інвентаризації, оскільки такий документ передбачає обов`язок конкретної особи вчинити певні дії.

Відповідно до абзаців 4,5 п.1 Розділу II Положення №879 у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Також, суб`єктний склад осіб, які мають входити до складу інвентаризаційної комісії, чітко прописаний у п. 1 розділу II Положення №879, і там працівники податкової служби не вказані.

До того ж п.2.1 Розділу ІІ Положення №879 передбачено, що 2.1 до складу робочих інвентаризаційних комісій включаються представники апарату управління, бухгалтерської служби та досвідчені працівники підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

Відтак, проведення інвентаризації має здійснюватись саме платником податків, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення та вимагати брати участь у її проведенні. Нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).

Отож, за своєю суттю інвентаризація це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. При цьому, відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації.

Таким чином, проведення платником податків на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №807/1556/17, від 18.03.2024 у справі №120/2466/23, від 15.04.2024 справі №120/2764/23).

Так, судом встановлено, що вимоги щодо проведення інвентаризації, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей позивачу контролюючим органом не вручалося та не направлялося, протилежного матеріали справи не містять.

Тобто, представники податкового органу не скористались наданим їм законом правом на проведення інвентаризації товарів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися у приміщенні магазину позивача. Натомість, незважаючи на це, провели власний опис товарів, які перелічено у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) (додаток №3 до акта перевірки) на загальну суму 324611,00 грн за час проведення перевірки, що не є належним способом доказування наявності товарів у платника податку.

Водночас, до матеріалів справи позивачем долучено такі копії документів, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації:

- договір комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024;

- акт приймання-передачі товарів до договору комісії від 07.11.2024 на загальну суму 211211,83 грн;

- накладні на переміщення товару з основного складу на торгову точку №45/5 від 09.11.2024, №45/4 від 07.11.2024 на загальну суму 253454,20 грн;

- картку рахунку бухгалтерського обліку 283 «Товари на комісії», в якій відображено надходження товару від контрагента ФОП ОСОБА_1 за договором комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 в кількості 145 шт. на загальну суму 211211,83 грн без ПДВ.

У акті перевірки контролюючим органом також зазначено, що додатками до акту перевірки є розрахункові документи, Х-звіти.

Разом з цим, суд зауважує, що документами, які підтверджують облік та походження товарних запасів за змістом пункту 12 статті 3 Закону №-265/95-ВР можуть бути, серед іншого, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання, а також документи на внутрішнє переміщення товарів, про що говорить вжитий законодавцем у згаданій вище нормі словосполучник «або».

При цьому, суд встановив, що договір комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 та акт приймання-передачі товарів до нього від 07.11.2024 містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальників та отримувача товару (постачальник (Комітент) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), отримувач (Комісіонер) ТОВ «СПЕШЛТЕХ» (), дату проведення операції (07.11.2024 передання товарів, зазначених в акті, на комісію), найменування, кількість та вартість товару (145 шт. товару на загальну суму 211211,83 грн без ПДВ (найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару чітко зазначені в акті)).

Тобто, вказані документи повною мірою ідентифікують постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних, які передбачені пунктом 12 статті 3 Закону №-265/95-ВР.

Згідно накладних на переміщення № 45/4 від 07.11.2024 на суму 193 744,00 грн з ПДВ, №45/5 від 09.11.2024 на суму 59 710,20 грн з ПДВ, товар що був прийнятий за договором комісії був поставлений з основного складу всього на суму 253 454,20 грн. з ПДВ. (адреса м. Львів, вул. Данилишина, б.6) на Магазин (торгову точку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої постановою КМУ від 21.12.1999 № 893/4186 (далі Інструкція) встановлено призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку.

План рахунків бухгалтерського обліку є переліком рахунків і схем реєстрації та групування на них фактів фінансово-господарської діяльності (кореспонденція рахунків) у бухгалтерському обліку.

Згідно Інструкції на рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. Цей рахунок використовують в основному збутові, торгові та заготівельні підприємства і організації, а також підприємства громадського харчування.

На промислових та інших виробничих підприємствах рахунок 28 «Товари» застосовується для обліку будь-яких виробів матеріалів, продуктів, які спеціально придбані для продажу, або тоді, коли вартість матеріальних цінностей, що придбані для комплектування на промислових підприємствах, не включається до собівартості готової продукції, що виробляється на цьому підприємстві, а підлягає відшкодуванню покупцями окремо.

Постачальницькі, збутові, торгові підприємства та організації на рахунку 28 «Товари» ведуть облік також покупної тари і тари власного виробництва, крім інвентарної тари, що служить для виробничих чи господарських потреб і облік якої ведеться на рахунку 11 «Інші необоротні матеріальні активи» чи 20 «Виробничі запаси».

Рахунок 28 «Товари» має такі субрахунки: 281 «Товари на складі», 282 «Товари в торгівлі», 283 «Товари на комісії», 284 «Тара під товарами», 285 «Торгова націнка», 286 «Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу».

На субрахунках 281-284 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом - зменшення.

На субрахунку 283 «Товари на комісії» ведеться облік товарів, переданих на комісію за договорами комісії та іншими цивільно-правовими договорами, які не передбачають перехід права власності на цей товар до їх продажу. Аналітичний облік ведеться за видами товарів і підприємствами (особами)-комісіонерами.

Так, позивачем було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 283 «Товари на комісії», в якій було відображено надходження товару від контрагента ФОП ОСОБА_1 за договором комісії №СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 в кількості 145 шт на загальну суму 211211,83 грн без ПДВ, чим підтверджується належний облік товарних запасів.

З урахуванням наведеного суд вважає, що надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи є, у розумінні приписів Закону №-265/95-ВР, належними документами, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації.

Своєю чергою, щодо аргументів відповідачів про те, що вищезгаданих первинних документів позивачем не долучалося до перевірки, суд зазначає, що згідно приписів п. 85.7 ст. 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

У позовній заяві позивачем стверджується, що під час проведення перевірки, наручно перевіряючим контролюючого органу надавалися всі документи, що входили в предмет перевірки.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи відсутній опис отриманих в ході перевірки контролюючим органом документів від позивача. Згідно з п. 4.5 акта перевірки «Додатки до акта перевірки», було використано вибіркові документи, при цьому не відображено реквізитів жодного документу, який міститься у переліку.

З огляду на все вищенаведене, стверджувати, що позивач не надавав до перевірки первинних документів введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації не вбачається за можливе, тому суд дійшов висновку, що доводи контролюючого органу в цій частині є не підтвердженими належними та достатніми доказами та спростовуються матеріалами справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2024 у справі № 640/15284/19, яку суд враховує при розгляді даної справи.

Більше того, суд також зауважує, що не погодившись із висновками акту перевірки, представником позивача 03.12.2024 засобами поштового зв`язку було подано до ГУ ДПС у Чернівецькій області заперечення на акт фактичної перевірки, разом із копіями договору комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024, акту приймання-передачі товарів від 07.11.2024 до договору комісії, накладних на переміщення №45/4 від 07.11.2024 на суму 193 744,00 грн, № 45/5 від 09.11.2024 на суму 59 710,20 грн, картку рахунку бухгалтерського обліку 283 «Товари на комісії», в якій відображено надходження Товару від контрагента ФОП ОСОБА_1 за договором комісії № СП-07-1124-ОК від 07.11.2024 в кількості 145 шт. на загальну суму 211211,83 грн без ПДВ, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (експрес).

Вказаний лист з трекінг-номером 128 було вручено ГУ ДПС у Чернівецькій області 25.12.2024, що підтверджується трекінгом відстеження рекомендованого листа та додатково свідчить про надання контролюючому органу первинних документів до прийняття спірного рішення.

Такі документи мали бути враховані відповідачем під час вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Однак, незважаючи на надання заперечень, ГУ ДПС України у Львівській області на підставі висновків акту перевірки було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024, у якому зазначено, що заперечень на акт перевірки не надходило.

Верховний Суд в постанові від 17.08.2023 у справі № 380/8798/21 в чергове підтвердив попередньо сформовану сталу практику з цього питання (постанови від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15, від 08.09.2019 у справі № 802/1069/13-а) та вказав, що: «обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України».

У постанові від 21.09.2023 у справі № 280/1310/22 Верховний Суд дійшов висновку, що документи, надані разом із запереченнями, є наданими «під час проведення перевірки», тому мають бути враховані при прийнятті рішення: «До заперечень на акт перевірки позивач надав підтвердження установленого порядку ведення обліку товарів […]. Заперечення на акт перевірки і додані до них документи є невід`ємною частиною матеріалів перевірки і мають бути враховані контролюючим органом під час прийняття рішення в силу пункту 86.1., підпункту 86.7.4. пункту 86.7. статті 86 ПК України. Наведене підтверджує, що саме під час проведення перевірки суб`єкт господарювання надав контролюючому органу у паперовій формі документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Тобто, кваліфікація порушення за ст. 20 Закону є безпідставною, якщо документи, що підтверджують належний облік товарів, були надані разом із запереченнями, оскільки вони вважаються наданими «під час проведення перевірки».

За наявності заперечень платника податків до акту перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

За змістом наведених норм податкового законодавства, ця процедура сприяє забезпеченню справедливості та об`єктивності під час проведення перевірок та розгляду спорів між платниками податків та контролюючими органами.

Неврахування контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень поданих заперечень на Акт перевірки є підставою для їх скасування.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.07.2023 року у справі №200/4704/21

Відтак, в силу положень ч.2 ст.77 КАС України, податковим органом не надано доказів, які б підтверджували висновки акту перевірки.

Суд зауважує, що діючим законодавством не передбачено того, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно - матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу, і сам факт відсутності цих документів за місцем реалізації товару на час здійснення фактичної перевірки не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.06.2025 у справі №280/2502/24.

За вказаних обставин, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024 про застосування відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 324611,00 грн, таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані сторонами, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №54489/13-01-07-09 вiд 25.12.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» (місцезнаходження: вул. Данилишина, 6, офіс 206, м. Львів, 79007; ) 3895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 33 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна