Справа № 523/8104/25
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/8104/25
Провадження №2-адр/523/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

представника позивача Бакуліна Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат,

УСТАНОВИВ:

27 травня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Бакулін Д.О., із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Заява обґрунтована тим, що у позовній заяві представником позивача заявлено у попередньому розрахунку суми судових витрат - витрати на правову допомогу, докази щодо яких будуть подані у порядку ч.3 ст. 143 КАС України, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 22 травня 2025 року вартість здійснених адвокатом Бакуліним Д.О. послуг становить 20000 грн, а також «гонорару успіху» відповідно до умов Додаткової угоди №1 - 10000 грн, всього 30000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та її обгрунтування.

Відповідач не забезпечив явку представника у судове засідання, про слухання справи повідомлялися належним чином шляхом отримання судових повісток у електронному вигляді до електронного кабінету, що відповідає вимогам ч.1 ст.268 КАС України, причини своєї неявки суду не повідомили.

Одночасно із поданням заяви до суду представник позивача направив відповідачеві копію заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками. Жодних клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як судом встановлено, у провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

22 травня 2025 року у справі ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову № 236 по справі про адміністративне правопорушення, винесену від 22 січня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 грн; провадження по адміністративній справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1514 грн.

Текст рішення отриманий учасниками справи у електронному вигляді 26 травня 2025 року на електрону пошту, 27 травня 2025 року у кабінет користувача ЕС.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, крім судового збору за подачу позову у розмірі 908,40 грн та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, позивачем заявлена сума витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 18000 грн, з яких консультація клієнта щодо притягнення його адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП 1 година 2000 гривень; узгодження позиції у справі 2 години 4000 грн; підготовка документів та доказів для подання позовної заяви 2 години 4000 грн; складання позовної заяви 3 години 6000 грн, а також участь у майбутньому судовому засіданні із розрахунку 1 година 2000 грн.

Справа розглядалася в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України без участі сторін.

27 травня 2025 року позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи дату отримання рішення та дату надходження заяви, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено п`ятиденний строк, визначений нормами ч. 7 ст. 139 КАС України, для подання такої заяви.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

До заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бакуліним Д.О., додаткову угоду № 1 від 01 квітня 2025 року, за умовами якої клієнт зобов`язується сплачувати гонорар у розрахунку 2000 грн за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до п.п. 2, 3 додаткової угоди за надання правничої (правової) допомоги складається акт приймання-здачі послуг, в якому зазначається остаточний перелік наданих послуг та їх вартість. Клієнт зобов`язаний сплатити визначений гонорар в акті приймання-здачі послуг протягом 20 днів з моменту ухвалення відповідного рішення суду на підставі рахунку.

У разі ухвалення судового рішення на користь клієнта, клієнт, окрім наданих визначених у Акті приймання-здачі послуг, сплачує адвокату «гонорар успіху» у розмірі 10000 грн (п. 4.4 додаткової угоди).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне адміністративно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За нормами ст.134 КАС України визначено:

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

За нормами ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що нормами КАС України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

22 травня 2025 року адвокатом було складено, а клієнтом погоджено акт приймання-здачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № б/н від 01 квітня 2025 року, відповідно до якого погоджена вартість здійснених адвокатом Бакуліним Д.О. послуг з надання професійної правничої допомоги, складає 20000 грн, а також гонорар успіху 10000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлена сума правничої допомоги не відповідає розумності їх розміру виходячи з того, що справа є нескладною і обсяг доказів є незначним, тому підготовка документів та доказів для подання позовної заяви протягом 2 годин за 4000 грн підлягає зменшенню до 1000 грн, а також вивчення та аналіз матеріалів адміністративної справи, узгодження правової позиції з клієнтом протягом 2 годин за 4000 грн. підлягають зменшенню до 2000 грн, зустріч та консультація клієнта 2 години за 4000 грн -зменшенню до 2000 грн. Враховуючи зазначені вище норми та правові позиції Верховного Суду суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 10000 грн як «гонорар успіху» не підлягають стягненню з відповідача оскільки є угодою лише між адвокатом і клієнтом, тобто є зобов`язанням клієнта.

Отже, підсумовуючи зазначене підлягають стягненню з відповідача судові витрати позивача на професійну правову (правничу) допомогу у сумі 13000 гривень

Керуючись ст.ст. 134, 139, 241, 243-246, 250, 252, 255, 268, 286, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено П`ятого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 25 липня 2025 року.

Суддя