Справа № 420/23752/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 секретаря Ірпінської міської ради (Київська область, м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2а, РНОКПП ), Виконавчого комітету Ірпінської міської ради (Київська область, м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2а, ), Ірпінської міської ради (Київська область, м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2а, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17.07.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 секретаря Ірпінської міської ради), Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Ірпінської міської ради, в якій позивач просить суд:

1.Встановити відсутність компетенції (повноважень) у секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_2 на видачу від імені в.о. міського голови розпорядження № 45 від 03.02.2025 року, № 109-о від 21.03.2025 року;

2. Визнати протиправними та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни № 45 від 03.02.2025 року, № 109-о від 21.03.2025 року;

3. Встановити відсутність компетенції (повноважень) у секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_2 вносити від імені в.о. міського голови на розгляд ради пропозицію щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України шляхом включення до порядку денного п`ятдесятої сесії Ірпінської міської ради питання Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету";

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінської міської ради №3830-50-VIII від 06.03.2025 року Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету";

5. Поновити ОСОБА_1 в структурі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради шляхом призначення на посаду - начальника відділу земельних відносин та землевпорядкування Управління містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконавчого комітету Ірпінської міської ради - яка за функціональними обов`язками є рівнозначною тій, яку вона займала на час звільнення. Допустити до негайного виконання рішення суду в цій частині.

6. Стягнути з Виконавчого комітету Ірпінської міської ради на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням у сумі 13320,7 грн з утриманням податків при виплаті та покласти на ОСОБА_2 обов`язок покрити шкоду, заподіяну Виконавчому комітету Ірпінської міської ради у зв`язку з виплатою ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням;

7. Стягнути з Виконавчого комітету Ірпінської міської ради на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у сумі 37297,96 грн з утриманням податків при виплаті та покласти на ОСОБА_2 обов`язок покрити шкоду, заподіяну Виконавчому комітету Ірпінської міської ради у зв`язку з виплатою ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні;

8. Стягнути з Виконавчого комітету Ірпінської міської ради на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням у сумі 2664,14 грн за кожен день у період з 21.03.2025 (моменту звільнення) по час винесення судомрішення з утриманням податків при виплаті та покласти на ОСОБА_2 обов`язок покрити шкоду, заподіяну Виконавчому комітету Ірпінської міської ради у зв`язку з виплатою ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з принципом диспозитивності, закріпленим статтею 9 КАС України, позивач сам вирішує, чи звертатися йому до суду з позовом, самостійно визначає зміст і обсяг позовних вимог, і користується при цьому повною свободою у межах визначених процесуальним законом механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для реалізації його прав.

Так, наявність у особи права на звернення до суду має вирішуватися на етапі відкриття провадження у справі. При вирішенні цього питання суди мають враховувати поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, яке слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі № 9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі № 9901/798/18.

Усі позови, які не підлягають судовому розгляду, умовно можна поділити на чотири категорії: позови до Президента України або Верховної Ради України як політичних органів, які формуються шляхом всеукраїнських виборів, з позовною вимогою, яка не стосується безпосередньої управлінської діяльності цих суб`єктів владних повноважень; позови, в яких заявник обрав неефективний (передчасний) спосіб захисту за наявності альтернативного ефективного способу захисту; позови, в яких заявник обрав неправовий (штучний) спосіб захисту; позови, в яких заявник обрав спосіб захисту, для якого законом визначено спеціальний порядок або встановлено обмеження стосовно суб`єкта звернення з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Правові висновки щодо порядку застосування наведених норм права викладено, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 та від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17, а також у постанові Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 826/6228/17.

Відповідно до правового висновку, викладеного у вищенаведених постановах, спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління - компетенційні спори, під якими слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Крім того, у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 825/1808/17З Верховний Суд дійшов висновку, що під компетенційним спором необхідно розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Їхня особливість: сторони у них - як позивач, так і відповідач - є суб`єктами владних повноважень. Завдання суду в таких спорах - встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Компетенційні спори виникають виключно в межах реалізації функцій публічно-правового характеру суб`єктами владних повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача. Сталою судовою практикою є визначення спірної компетенції між двома суб`єктами владних повноважень. Розмежування компетенції різних органів має ґрунтуватися зокрема на положенні щодо недопущення дублювання їхніх повноважень.

Отже, з урахуванням вищезазначеного слід дійти висновку, що «компетенційний» спір - це спір за позовом одного суб`єкта владних повноважень до іншого, в якому позивач захищає свої права шляхом доведення, що певні повноваження за законом належать йому (встановлення судом наявності компетенції), але протиправно привласнюються відповідачем, або шляхом доведення, що певні повноваження за законом належать відповідачу (встановлення судом відсутності компетенції), який не визнає цього та наполягає на тому, що такі повноваження покладені законом на позивача. Метою вирішення такого спору є гарантування принципу правової визначеності, унеможливлення дублювання однакових повноважень декількома суб`єктами владних повноважень або ухилення держави в особі створених нею органів від виконання певних функцій. Вирішуючи такий спір, адміністративний суд втілює в життя конституційну норму, згідно з якою «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (частина друга статті 19 Основного Закону України).

Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16.08.2023 у справі №440/3862/18, який суд враховує в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суддя підкреслює, що згідно з п.7 ч.1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Проте, у позовній заяві позивачем не зазначено, а суддею на даному етапі не встановлено, що повноваження щодо видачи від імені в.о. міського голови Ірпінської міської ради розпорядження № 45 від 03.02.2025 року, № 109-о від 21.03.2025 року та щодо внесення від імені в.о. міського голови на розгляд ради пропозицію щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України шляхом включення до порядку денного п`ятдесятої сесії Ірпінської міської ради питання «Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету» належить саме позивачу ОСОБА_1 , як суб`єкту владних повноважень, що не дає можливості встановити наявність підстав для віднесення даного спору до «компетенційного».

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни № 45 від 03.02.2025 та № 109-о від 21.03.2025, а також визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінської міської ради №3830-50-VIII від 06.03.2025 «Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету».

Із матеріалів позовної заяви вбачається таке.

Розпорядженням в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни № 45 від 03.02.2025 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою», наказано, окрім іншого: провести службове розслідування для встановлення або спростування обставин, причин та умов, що сприяли ймовірному неналежному виконанню, перевищенню своїх повноважень та недодержанню вимог законодавства начальником відділу земельних ресурсів Анастасією Черкас при здійсненні повноважень, передбачених Положенням про земельний відділ (п.1); відсторонити начальника відділу земельних ресурсів Анастасію Черкас від здійснення повноважень на посаді з 03 лютого 1014 року на період проведення службового розслідування зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати. На період відсторонення начальника відділу земельних ресурсів Анастасії Черкас від здійснення повноважень за посадою покласти їх виконання на головного спеціаліста відділу земельних ресурсів ОСОБА_3 .

На розпорядженні №45 від 03.02.2025 мається відмітка, про ознайомлення ОСОБА_1 17.03.2025.

Розпорядженням в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни та № 109-о від 21.03.2025,звільнено ОСОБА_1 із займаної посади начальника відділу земельних ресурсів 21.03.2025 за прогул без поважних причин згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

На розпорядження 109-о від 21.03.2025 мається відмітка, про ознайомлення ОСОБА_1 31.03.2025.

Так, частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба, за змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відтак, позивачем було пропущено встановлений статтею 122 КАС України місячний строк для звернення до суду за вказаними позовними вимогами.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначеною вимогою із зазначенням обставин та доказів на їх підтвердження, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до суду з даною вимогою, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

До позовної заяви додано спірне рішення Ірпінської міської ради №3830-50-VIII від 06.03.2025 «Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету».

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що ефективний захист порушених прав позивача неможливо здійснити без заявлення даної позовної вимоги та задоволення її судом, оскільки 15.05.2025 вже після її незаконного звільнення за прогул, якого фізично не було, було введено в дію нову структуру виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету на виконання рішення №3830-50-VIII від 06.03.2025 року Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету".

Даною структурою передбачено утворення Управління містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконавчого комітету Ірпінської міської ради, що складається з 2 відділів: 1) містобудування та архітектури та 2) земельних відносин та землевпорядкування. Фактично Управління створено в результаті об`єднання існуючих відділу містобудування та архітектури та відділу земельних ресурсів. Кількість штатних одиниць у відділах у складі новоутвореного управління не змінилась, посади начальників відділів були збережені.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд зазначає, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статті 2,5 КАС України. Суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень або створення перешкод для їх реалізації.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Вимоги щодо змісту позовної заяви встановлені статтею 160 КАС України.

Згідно з пунктами 4, 5, 9 частини п`ятої цієї статті в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви встановлено, що позивач жодним чином не обґрунтував, з посиланнями на норми чинного законодавства, у чому полягає його порушене право з боку відповідача Ірпінської міської ради у сфері публічно-правових відносин, саме у контексті із заявленими позовними вимогами (яким чином оскаржуване рішення №3830-50-VIII від 06.03.2025 «Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету» порушують його права, свободи та інтереси на момент звернення до суду).

Частиною 2 статті 264 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

З аналізу вказаних норм, слідує, що позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем надано докази сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом ст. 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028 гривень.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено 6 вимог немайнового характеру (відсутність компетенції щодо видачі розпорядження №45 від 03.02.2025, №109-о від 21.03.2025 та вчиняти дії, а також оскарження трьох рішень).

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1211,20 грн (3028*0,4).

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання даної позовної заяви позивачу слід надати докази сплати судового збору у розмірі 2180,16 грн (1211,20*6*0,8-3633,60) або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного суддя зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду:

- заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами та доказами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду з позовними вимогами про оскарження розпорядження в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни № 45 від 03.02.2025 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» та розпорядження в.о. міського голови секретаря ради Макеєвої Анжели Георгіївни 109-о від 21.03.2025;

- обґрунтування порушення прав, свобод, інтересів позивача рішенням Ірпінської міської ради №3830-50-VIII від 06.03.2025 «Про внесення та затвердження змін в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету» на момент звернення до суду;

- документ про сплату судового збору у розмірі 2180,16 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначені вище недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків.

Суддя вважає за достатнє встановити позивачу 10-денний строк для усунення.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Макеєвої Анжели Георгіївни секретаря Ірпінської міської ради, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА