Справа № 320/25092/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Файдюка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Пантелеєнка Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року, якою залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , подану від її імені адвокатом Колокольніковим Вадимом Анатолійовичем, до Координаційно-моніторингової митниці про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року адвокат Колокольніков Вадим Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Координаційно-моніторингової митниці (далі - відповідач) з вимогою зобов`язати виплатити позивачу суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2480/23 від 06 вересня 2023 року за період з 07 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08 липня 2024 року представник відповідача подав до суду першої інстанції клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи це тим, що позов підписано особою, яка не мала на це повноважень, оскільки в ордері на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1004149 від 19 березня 2023 року, виданому адвокатом Колокольніковим Вадимом Анатолійовичем, не зазначено номер, дату та орган Ради адвокатів, яким видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року на підставі пункту 2 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву залишено без розгляду.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що позовна заява підписана особою, яка не мала належних повноважень для її подання, оскільки ордер адвоката Колокольнікова В.А. серії АІ № 1004149 не містив обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41. Зокрема, в ордері були відсутні відомості щодо номера свідоцтва адвоката, дати його видачі та органу, яким воно видане, що, на думку суду, виключає можливість використання такого документа як належного підтвердження представницьких повноважень. Виходячи з цього, суд застосував пункт 2 частини першої статті 240 КАС України та дійшов висновку, що позов підписано особою, яка не мала права на вчинення такої процесуальної дії, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначає, що подана від її імені позовна заява підписана уповноваженим представником - адвокатом Колокольніковим В.А., який має чинне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України. Ордер, долучений до позовної заяви, складено за затвердженою формою, він містить усі істотні відомості щодо сторін та виду правової допомоги, а відсутність окремих технічних реквізитів, таких як номер свідоцтва чи дата видачі, не впливає на дійсність повноважень адвоката і не може бути підставою для обмеження доступу до суду. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував надмірно формалізований підхід, не надавши можливості усунути незначний недолік у поданому ордері, чим фактично порушив її право на ефективний судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтями 2, 6 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав ухвалу суду першої інстанції, просив залишити її в силі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ордер адвоката Колокольнікова В.А., поданий разом із позовною заявою, не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ордер на надання правничої допомоги, зокрема, номера посвідчення адвоката, дати та органу, який його видав. Відсутність цих даних є істотним порушенням, що свідчить про відсутність підтвердження повноважень представника та унеможливлює визнання ордера належним документом для участі в судовому процесі. Також відповідач послався на відповідні положення КАС України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Положення №41, а також на роз`яснення Ради адвокатів України, в яких наголошено на обов`язковості внесення цих реквізитів. Дотримання таких вимог спрямоване на забезпечення правової визначеності та не є проявом надмірного формалізму.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами частини 1 статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, який набув чинності 05 серпня 2012 року (далі - Закон № 5076-VI).

Частиною четвертою статті 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону № 5076-VI.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076-VI).

Пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року за № 41 (далі - Положення № 41) передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Перелік реквізитів, які має містити ордер, визначені у пункті 12 Положення № 41.

Підпунктом 12.5 пункту 12 Положення № 41 встановлено, що ордер має містити прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури відповідного регіону, з 01 січня 2013 року рада адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

З матеріалів справи слідує, що до позовної заяви на підтвердження повноважень здійснювати в суді представництво інтересів ОСОБА_1 адвокат Колькольніков В.А. додав ордер серії АІ № 1004149 від 19 березня 2023 року, в якому зазначено, що надання правничої допомоги здійснюється на підставі: договору про надання правової допомоги від № б/н від 05 грудня 2022 року. Також зазначено реквізити свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3505/10 від 29 листопада 2007 року, видане Київською обласною КДКА на підставі рішення № 161 від 29 листопада 2007 року.

Особливість обставин цієї справи полягає у тому, що адвокат Колокольніков В.А., відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3505/10, набув статусу адвоката ще 29 листопада 2007 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI.

У той період законодавство не передбачало видачу окремого посвідчення адвоката України. Відомості про адвоката внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, що підтверджує чинність його статусу та дозволяє суду перевірити наявність повноважень. Відтак відсутність відповідних реквізитів у ордері зумовлена об`єктивними обставинами і не може свідчити про відсутність у представника належних повноважень.

Так, станом на 29 листопада 2007 року правові засади організації і здійснення адвокатської діяльності в Україні визначав Закон України «Про адвокатуру» від 19 грудня 1992 року за № 2887-ХІІ (далі - Закон № 2887-ХІІ), який втратив чинність на підставі Закону № 5076-VI.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2887-ХІІ адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену дипломом України або відповідно до міжнародних договорів України дипломом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України.

Статтею 15 цього Закону передбачено, що при видачі кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особа, якій вручено це свідоцтво, приймає Присягу адвоката України.

Отже, Законом № 2887-ХІІ не передбачалася видача посвідчення адвоката, а документом, що підтверджує статус адвоката, було свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Вказане свідчить про те, що формальна відсутність окремих реквізитів у ордері, зокрема номера, дати та органу видачі посвідчення адвоката України, зумовлена особливостями законодавчого регулювання на момент набуття адвокатом статусу представника позивача, а не недотриманням вимог Положення про ордер.

Із набранням чинності 05 липня 2012 року Закону № 5076-VI види документів, які підтверджують статус адвоката, розширено.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 5076-VI особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Закон не може вимагати неможливого. Адвокат, який здобув статус до запровадження нового зразка посвідчення, не може бути поставлений у гірше становище лише через відсутність документа, який не існував на момент отримання ним права на професію.

Отже, хоча інформація про посвідчення адвоката є обов`язковим реквізитом ордеру відповідно до приписів Положення № 41, проте приписи цього Положення не передбачають усіх ситуацій та обставин, які можуть виникнути з об`єктивних причин, коли така інформація, як-от у ситуації представника позивача, не може бути зазначена адвокатом. Проте це не може перешкоджати такій особі здійснювати адвокатську діяльність.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що представником позивача - адвокатом Колокольніковим В.А. у цьому випадку надано достатні докази на підтвердження його повноважень здійснювати представництво ОСОБА_1 у суді, як і на підтвердження статусу адвоката, інформацію про якого суд першої інстанції не був позбавлений можливості перевірити в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На думку колегії суддів, подані адвокатом Колокольніковим В.А. документи на підтвердження повноважень виключають будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення процесуальної дії щодо подання та підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 .

Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в ухвалах від 15 листопада 2023 року у справі № 465/7753/22, від 01 серпня 2023 року у справі № 260/4018/22 та від 09 травня 2023 року у справі № 200/4951/22, є необґрунтованими, оскільки наведені справи не є тотожними за фактичними обставинами до справи, що розглядається. У зазначених справах йшлося про повну відсутність ордера або його оформлення з грубими порушеннями, зокрема без відомостей про адвоката чи з використанням неналежного бланка. У цій же справі представником позивача подано ордер встановленої типової форми, що містить усі основні ідентифікаційні дані, а відсутність окремих реквізитів зумовлена тим, що адвокат набув статусу ще до впровадження посвідчення адвоката України. Його повноваження підтверджуються свідоцтвом та даними з Єдиного реєстру адвокатів України. Відтак посилання на згадані ухвали Верховного Суду є нерелевантним і необґрунтованим у контексті цієї справи.

Підхід, за якого суд оцінює повноваження представника не лише формально, але й з урахуванням фактичних підтверджень статусу адвоката, зокрема через Єдиний реєстр адвокатів України, є сталим у практиці адміністративних судів. Такий підхід відповідає завданню забезпечення справедливого балансу між формальними вимогами процесуального права та потребою у реальному доступі до правосуддя.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

В умовах демократичної правової держави, де суди покликані захищати права і свободи людини, формальний підхід до оцінки представництва, який призводить до відмови в судовому захисті, суперечить самому призначенню адміністративного судочинства, як це закріплено в статті 2 КАС України.

Наявність ордера встановленої форми, чинного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, відображення в Єдиному реєстрі адвокатів України є достатніми та об`єктивними критеріями на підтвердження представництва, які повинні мати пріоритет над формальним дотриманням усіх реквізитів, якщо це не впливає на зміст повноважень.

За обставин цієї справи суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність/відсутність у представника позивача повноваження представляти інтереси останнього, занадто формально підійшов до оцінки обставин цієї справи, в результаті чого позбавив позивача права на звернення до суду з позовом.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 26 вересня 2023 року у справі № 120/3230/23, в якій зазначено, що відсутність окремих реквізитів у ордері, яка не перешкоджає ідентифікації особи адвоката та перевірці його статусу через Єдиний реєстр адвокатів України, не може бути підставою для відмови в доступі до суду чи визнання повноважень представника недоведеними.

За такого правового регулювання суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.

Тому, керуючись статтею 320 КАС України, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2025.