Справа № 360/2/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року справа №360/2/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (повне судове рішення складено 04 березня 2025 року) у справі № 360/2/25 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі Управління) та просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 24.07.2024, а не з дати виникнення права на пенсію, тобто з 05.02.2024;

- зобов`язати Управління призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з дати виникнення права на пенсію, тобто з 05.02.2024 з виплатою заборгованості з врахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.07.2024 позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, у редакції, чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015, оскільки відповідала критеріям віку та пільгового стажу.

01.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило у призначенні пенсії, мотивуючи це необхідністю досягнення 55 років та наявністю пільгового стажу понад 10 років.

03.10.2024 Луганський окружний адміністративний суд визнав рішення Пенсійного фонду протиправним, скасував його та зобов`язав повторно розглянути заяву з урахуванням правових висновків суду.

Після повторного розгляду відповідач призначив пенсію, однак, із 24.07.2024 (дати звернення), а не з 03.02.2024 (дати виникнення права на пенсію). Позивачка вважає це новим порушенням її пенсійних прав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 24.07.2024, а не з дати виникнення права на пенсію, тобто з 05.02.2024.

Зобов`язано Управління призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з дати виникнення права на пенсію, тобто з 05.02.2024, з виплатою заборгованості з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що законодавцем чітко визначено дату призначення пенсії за віком та умови визначення такої дати (у разі призначення пенсії за заявою), зокрема пенсія призначається з дня звернення за пенсією, проте, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

На виконання рішення суду Управління в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження здійснило призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 24.07.2024. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка із заявою про призначення пенсії звернулася до органу пенсійного фонду лише 24.07.2024, що позивачем не заперечується. Саме з цієї дати їй призначено пенсію.

Позивачкою не надано доказів того, що вона намагалася звернутися до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, але така заява не була прийнята або не була розглянута органом Пенсійного фонду. Інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Отже, відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 пропущений тримісячний строк звернення до органу пенсійного фонду з поважних причин.

Чинним законодавством не передбачено повноважень органів Пенсійного фонду поновлювати тримісячний строк звернення із заявою про призначення пенсії. Відтак, ОСОБА_1 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії поза межами встановленого ст. 45 Закону №1058-VI тримісячного строку після досягнення пенсійного віку, тому пенсію їй було правомірно призначено з дня звернення, тобто з 24.07.2024.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

24.07.2024 позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки на момент звернення їй виповнилося понад 50 років та вона набула необхідно пільгового стажу та віку, передбаченого пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991. За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви позивачки та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 01.08.2024 № 15 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та недосягненням необхідного віку для призначення пенсії за Списком № 2 - 55 років.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі № 360/910/24 позовні вимоги адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 01.08.2024 № 15 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2024 та призначив позивачці пенсію з 24.07.2024 (умови призначення: Закон України № 1058, Прикінцеві положення, п. 2 ч. 1; Закон України № 1788, ст. 13, б (робота за списком № 2).

Вважаючи протиправним дії пенсійного органу щодо призначення пенсії з моменту звернення - 24.07.2024, а не з дати виникнення права на пенсію - з 05.02.2024, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

При цьому відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з матеріалами справи, страховий стаж позивачки станом на 04.02.2024 становив 48 років 4 місяці 22 дні, з них 27 років 3 місяці 8 днів на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Таким чином, позивачка набула право на пенсію за віком після досягнення 50 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV Закону № 1058 тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія за віком призначається: - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Згідно з паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 12.07.2007 Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, дата народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади є тимчасово окупованою з 03.07.2022.

Тобто 04.02.2024 позивачці виповнилося 50 років, набутий страховий стаж станом на 04.02.2024 згідно із трудовою книжкою, відомостями ОК-5 та розрахунком стажу «РС-право» становив 48 років 4 місяці 22 дня, з них 27 років 3 місяці 8 днів на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, позивачка проживала на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, та звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні, тому пенсія позивачці має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 05.02.2024.

Згідно з даними пенсійної справи ОСОБА_1 , датою призначення пенсії є 24.07.2024.

За таких обставин відповідачем неправомірно призначено позивачці пенсію з 24.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож за встановлених обставин місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 360/2/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 липня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар