Справа № 400/961/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/961/25

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 400/961/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.09.2024 та здійснювати її подальшу виплату;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману з 01.09.2024 суму пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з вересня 2024 року відповідач припинив виплату йому пенсії за вислугу років, призначеної в 2023 році, в зв`язку з набранням 09.08.2024 чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, яким, серед іншого, внесено зміни до Закону України №2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з яким абзац перший преамбули, частину першу статті 1, частину другу статті 2, пункт б частини першої статті 12, частину другу статті 17, частину сьому статті 30 після слів Національна поліція у всіх відмінках доповнено словами Державне бюро розслідувань. Позивач не погоджується з такими діями відповідача з огляду на те, що пенсія за вислугу років йому призначена у 2023 році, а призначення на службу відбулося у 2021 році, а тому, враховуючи те, що закон зворотної сили в часі не має, зміни до Закону № 2262-XII не можуть вплинути на виплату позивачу раніше призначеної пенсії. Відтак, просить позов задовольнити.

11.02.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог з тих мотивів, що у зв`язку з набранням чинності Законом Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів № 3886, яким внесено зміни до Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262 та з урахуванням довідки Державного бюро розслідувань від 09.08.2024 № 364 щодо проходження військової служби на посадах начальницького складу, позивачу правомірно з 01.09.2024 року припинено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262. Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління виплатити недоотриману з 01.09.2024 суму пенсії, відповідач вважав необхідним зазначити, що ОСОБА_1 правомірно припинено виплату пенсії з 01.09.2024, відтак вказана вимога є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 09.04.2025 у справі № 400/961/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.09.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.09.2024.

В іншій частині позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не звернув увагу, що особам, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262 у разі прийняття на службу до Державного бюро розслідувань, виплата пенсії на час їх служби припиняється;

- у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886, яким внесено зміни до Закону № 2262 та з урахуванням довідки Державного бюро розслідувань від 09.08.2024 № 364 щодо проходження військової служби на посадах начальницького складу позивачу правомірно з 01.09.2024 припинено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що за відомостями трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , 31.03.2021 ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції в Миколаївській області відповідно до наказу начальника ГУНП № 183 від 29.03.2021.

01.04.2024 ОСОБА_1 прийнято на службу до Державного бюро розслідувань.

З заяв по суті справи суд встановив, що позивач проходить службу в Державному бюро розслідувань дотепер.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 05.04.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років довічно.

23.09.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив про припинення виплати йому пенсії з 01.09.2024 і просив поновити таку виплату.

У відповідь на цю заяву Головне управління ПФУ у Миколаївській області листом № 14583/1336/Г-02/8-1400/24 від 07.10.2024 підтвердило, що таке припинення відбулось з 01.09.2024 відповідно до статті 2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. У поновленні виплати пенсії відповідач відмовив.

Зазначені дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за вислугу років з 01.09.2024 стали підставою для звернення до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внесення з 09.08.2024 змін до частини другої статті 2 Закону № 2262-ХІІ, згідно із якими правило припинення виплати пенсії на період проходження служби у разі повторного прийняття на військову службу розповсюдилось на проходження служби в органах Державного бюро розслідувань, не може бути застосовано до правовідносин щодо призначення осіб до органів Державного бюро розслідувань під час перебування їх на пенсійному обліку за Законом № 2262-ХІІ, які виникли до набрання чинності вказаних законодавчих змін з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Умови пенсійного забезпечення визначені у статті 2 Закону № 2262-XII , згідно з положеннями частини першої якої, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

На момент призначення пенсії позивачу, редакція частини другої статті 2 Закону № 2262-XII визначала, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів (далі Закон № 3886-IX) набрав чинності 09.08.2024. Законом № 3886-IX, зокрема, внесено зміни до частини другої статті 2 Закону № 2262-XII, а саме після слів "Національна поліція" в усіх відмінках доповнено словами: "Державне бюро розслідувань" у відповідному відмінку.

З урахуванням змін, частина другої статті другої Закону № 2262-ХІІ визначає, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп, Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Наведене в сукупності дозволяє колегії суддів дійти висновку, що внесення з 09 серпня 2024 року змін до частини другої статті 2 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, згідно із якими правило припинення виплати пенсії на період проходження служби у разі повторного прийняття на військову службу розповсюдилось на проходження служби в органах Державного бюро розслідувань, не може бути застосовано до правовідносин щодо призначення осіб до органів Державного бюро розслідувань під час перебування їх на пенсійному обліку за Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, які виникли до набрання чинності вказаних законодавчих змін з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та був працевлаштований до Державного бюро розслідувань ще у 2021 році, відтак, на переконання суду, обмеження, встановлені частиною другою статті 2 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, які набули чинності 09 серпня 2024 року, на позивача не поширюються.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.09.2024 є протиправними.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 400/961/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик