Справа № 480/8173/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 р. Справа № 480/8173/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, по справі № 480/8173/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.08.2024 № 06 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.09.2024 № 06 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, місто Суми, вулиця Бандери Степана, будинок 43, код ЕДРПОУ 21108013) зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу період роботи в Чеській Республіці з 01.04.2022 по 15.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, місто Суми, вулиця Бандери Степана, будинок 43, код ЕДРПОУ 21108013) зарахувати зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до пільгового стажу періоди роботи згідно з пільговою довідкою від 29.07.2024 № 81/89 з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, місто Суми, вулиця Бандери Степана, будинок 43, код ЕДРПОУ 21108013) призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 16.08.2024.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013) № 06 від 23.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 1800) № 06 від 02.09.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 1800) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) періоди роботи з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004 на посаді лаборанта хіманалізу 3 розряду лабораторії цеху по виробництву персульфат натрію в централізованому відділі технічного контролю ВАТ "Сумихімпром" та з 01.04.2022 по 15.04.2024 в Республіці Чехія.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 1800) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) від 16.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» та прийняти рішення по суті заяви від 16.08.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 1800) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що за результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено, що її загальний страховий стаж становить 29 років 03 місяці 07 днів. За наявними документами пільговий стаж роботи за списком № 2 не підтверджений. За наданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за пільговою довідкою від 29.07.2024 № 81/89 з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004, оскільки пільгова довідка не відповідає додатку № 5 Порядку № 637.

Крім того, за наданими заявником документами до страхового стажу не зараховано період роботи в Чеській Республіці з 01.04.2022 по 15.04.2024, оскільки відсутній формуляр про підтвердження страхового стажу зазначеного періоду.

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області винесено рішення від 02.09.2024 № 06 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю оригіналу паспорту, недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підставі положень п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту доводів апеляційної скарги встановлено, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, тому оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернулась до органу пенсійного фонду із заявою від 16.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 23.08.2024 за № 06 (а.с. 15) відмовлено позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах. Зазначено, що вік заявника становить 52 роки. Страховий стаж особи становить 29 років 3 місяці 7 днів. Пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано:

- період роботи в Чехії з 01.04.2022 по 15.04.2024, оскільки відсутній формуляр про підтвердження страхового стажу зазначеного періоду;

- період роботи згідно з пільговою довідкою від 29.07.2024 №81/89 з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004, оскільки пільгова довідка не відповідає додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, відсутнє посилання на Постанову КМУ, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні на період роботи особи, розділ, підрозділ, позицію зазначених Списків (Постанову КМУ від 16.01.2003 № 36).

Також у вказаному рішенні зазначено, що заявницею надано ксерокопію паспорта.

25.08.2024 позивач повторно звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, надавши сканкопію оригіналу паспорта.

Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 02.09.2024 № 06 відмовило у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Черкаській області про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зарахування до страхового стажу не зарахованих періодів роботи з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004 на посаді лаборанта хіманалізу 3 розряду лабораторії цеху по виробництву персульфат натрію в централізованому відділі технічного контролю ВАТ "Сумихімпром" та з 01.04.2022 по 15.04.2024 в Республіці Чехія.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною 1 статті 114 Закону України № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ викладено в іншій редакції, зокрема, пунктом "б" зазначеної статті передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

При цьому наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, а також загального страхового стажу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком за Списком 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, є: 1) досягнення 50-річного віку; 2) зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці 3) наявність страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 4) проведення атестації робочих місць.

При цьому, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим, п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 03.06.1990 року ОСОБА_1 (а.с. 21-25):

- 06.07.1990 - зарахована постійно в централізований відділ технічного контролю лаборантом хімічного аналізу лабораторії цеху з виробництва піросульфіту натрію по 3 розряду Сумського підприємства Виробничого об`єднання «Хімпром» (підстава: наказ № 1200 від 06.07.1990) (запис № 5);

- Сумське підприємство Виробничого об`єднання «Хімпром» перейменовано у ВАТ «Сумихімпром» (підстава: наказ № 298 від 12.11.1996) (запис № 6);

- 01.02.2000 - присвоєно кваліфікацію лаборанта хіманалізу з правом заміни 4 розряду (підстава: наказ № 81 від 01.02.2000) (запис № 7);

- 04.04.2000 - переведена в цех з виробництва емалей апаратником підготовки сировини та відпустки напівфабрикатів та продукції по 4 розряду (підстава: наказ № 70 від 04.04.2000) (запис № 8);

- 19.04.2000 - переведена в централізований відділ технічного контролю лаборантом хіманалізу по 3 розряду лаборантом цеху по виробництву піросульфіту натрію (підстава: наказ № 89 від 19.04.2000) (запис № 9);

- 16.12.2002 - переведена там же лаборантом хіманалізу 4 розряду лаборантом цеху сірчанокислого алюмінію (підстава: наказ № 232 від 16.12.2002) (запис № 10);

- 04.08.2004 - звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підстава: наказ № 339 від 04.08.2004) (запис № 11).

Згідно довідки ПАТ "СУМИХІМПРОМ" від 29.07.2024 № 81/89 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ПАТ "СУМИХІМПРОМ" і за період з 06.07.1990 по 04.04.2000, з 19.04.2000 по 04.08.2004 виконувала ведення технологічного процесу виробництва піросульфіту натрія; вимірювання середовища на наявність хімічних (пари, гази, аерозолі) та фізичних (шум, вібрація, параметри) та виробничого середовища на робочих місцях за професією, посадою лаборант хімічного аналіза (цеха піросульфіту натрія; цеха сірчанокислого алюмінія та коагулянтів) централізованого відділу технічного контроля, що передбачено списком 2 розділ 10 підрозділ 2110А030 код КП 1754в, підстава Постанова КМ України № 162 від 11.03.1994 (а.с. 34).

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що атестація робочих місць проведена відповідно до наказу № 303/3 від 27.12.1995, № 226/13 від 14.09.2001.

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом Х Постанови Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 ""ХІМІЧНЕ ВИРОБНИЦТВО" підрозділом 2110А030-1754в встановлено, що працівники лабораторій цехів і виробництв, безпосередньо зайняті у виробництвах, перелічених у Списку № 1 (за винятком зайнятих виконанням графічного аналізу) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Колегія суддів зазначає, що наказами від 21.12.1995 № 303/3 "Про затвердження атестації робочих місць за умовами праці на виробництвах об`єднання", від 14.09.2001 № 226/13 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці в структурних підрозділах ВАТ "Сумихімпром"" підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення лаборанту хімічного аналізу за Списком №2.

Колегія суддів зауважує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У спірному випадку відповідач не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.

Колегія суддів наголошує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є досягнення встановлено законодавством відповідного віку, належність професії, посади до пільгової, передбаченої Списком №2, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах.

Так, у вищезазначеній довідці від 29.07.2024 № 81/89 зазначені усі необхідні реквізити, які підтверджують наявність у позивача пільгового стажу, вказана довідка підписана уповноваженими особами та скріплена відповідною печаткою підприємства, а отже є належним доказом, що підтверджує пільговий стаж ОСОБА_1 за періоди роботи з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з наданих позивачем документів вбачається, що посада лаборанта хімічного аналізу відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умова, відтак періоди роботи з 06.07.1990 по 04.04.2000 та з 19.04.2000 по 04.08.2004 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Також, колегія суддів наголошує, що згідно з п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Отже, законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.

Наведені висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, слід звернути увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок № 22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Однак, матеріали даної справи не містять, а пенсійним органом в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до відповідних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження пільгового стажу позивачки.

Натомість, в даному випадку пенсійним органом покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.

Стосовно не зарахування до загального страхового стажу період роботи з 01.04.2022 по 15.04.2024 у Чеській Республіці, суд апеляційної інстанції вказує, що відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та Чеською Республікою регулюються Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001, який набув чинності з 01.04.2003 (далі - Договір) та Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, згідно вимог яких зарахування страхового стажу здійснюється за умови підтвердження його компетентними органами іншої країни, шляхом надсилання відповідних запитів та листів органами Пенсійного фонду України.

Отже, Договірні Сторони (Україна та Чеська Республіка) взаємно домовились про врахування стажу іншої Договірної Сторони при визначенні права на призначення пенсії згідно свого національного законодавства.

Крім цього згідно ст. 32 Договору, документи, які на території однієї Договірної Сторони були видані та засвідчені в у встановленому порядку, є дійсними на території іншої Договірної Сторони без легалізації.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах додано довідку з місця роботи ТОВ "ЛУКРАМ", з перекладом на українську мову, засвідчену нотаріально, з якої вбачається, що у період з 01.04.2022 по 15.04.2024 позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ "ЛУКРАМ" (а.с. 39).

Так, згідно вказаного Протоколу сторони, враховуючи зацікавленість в розвитку дружніх відносин у сфері пенсійного забезпечення, обговорили питання двостороннього співробітництва та на виконання пункту 4 статті 2 Адміністративної угоди було розглянуто та погоджено двомовні формуляри для співпраці по реалізації положень Договору:

- для української сторони: UA/CZ 001, UA/CZ 202, UA/CZ 203, UA/CZ 204, UA/CZ 205, UA/CZ 207, UA/CZ 213;

- для чеської сторони: CZ/UA 001, CZ/UA 202, CZ/UA 203, CZ/UA 204, CZ/UA 205, CZ/UA 207, CZ/UA 213.

Відтак, період роботи позивача з 01.04.2022 по 15.04.2024, в Чеській Республіці має бути зарахований до страхового стажу позивача без будь-яких додаткових вимог та умов, оскільки вказане не передбачено Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001 та Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення.

З аналізу наведених норм, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що отримання в даному конкретному випадку було правом, а не обов`язком пенсійного органу підтвердити страховий (пенсійний) стаж здобутий в Чеській Республіці.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем подано усі документи для підтвердження стажу його роботи на території іншої держави - Чеської Республіки, до того ж такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів. З огляду на викладене, період роботи позивача з 01.04.2022 по 15.04.2024 в Республіці Чехія підлягає зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 480/8173/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц