Справа № 755/13608/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-аз/755/33/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"24" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Хромової О.О., перевіривши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Момотюк Анжеліки Вікторівни, про забезпечення позову, поданої в межах розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката МомотюкА.І., звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

1)зупинення дії постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року № Б/2903 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням по справі;

1)зупинення стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, відкритого 16 липня 2025 року Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богданом Дидюк з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року № Б/2903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави штрафу у розмірі 34 000,00 грн

Заяву обгрунтовано тим, що постанова від 20 січня 2025 року № Б/2903 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, доказів вини позивача оскаржувана постанова не містить, у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, Відповідачем було порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з відкриттям відносно позивача 16 липня 2025 року виконавчого провадження на підставі постанови від 20 січня 2025 року, з метою недопущення безпідставного стягнення з позивача коштів (штрафу) у розмірі 37 800,00 грн, виникла необхідність у зверненні до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову. Також постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16 липня 2025 року, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі мінімальних витрат 400,00 грн, постановою про відкриття виконавчого провадження від

16 липня 2025 року постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3 400,00 грн. Одночасно Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено запити до МВС щодо зареєстрованих за Заявником транспортних засобів, до ДФС - про наявні рахунки, до ПФУ України - про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи. Також 16 липня 2025 року позивач отримав повідомлення в онлайн-банкінгу UKRSIBBANK про арешт рахунків. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2025 року, найближчим часом відбудеться стягнення коштів у подвійному розмірі у сумі 34 000,00 грн та виконавчі витрати з рахунків заявника або за рахунок його майна.

Враховуючи те, що саме по собі подання позовної заяви і відкриття провадження у справі не буде перешкодою для примусового виконання оскаржуваної постанови, вважає, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи за поданим мною позовом і набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Так як у випадку стягнення із заявника в примусовому порядку 37 800,00 грн до винесення рішення суду, та у разі задоволення позовної заяви, заявник змушений буде здійснювати заходи щодо повернення даних коштів з Державного бюджету України, що суперечить принципу процесуальної економії.

Враховуючи ту обставину, що забезпечення позову по даній справі не завдасть збитків відповідачу, а також третім особам, у сплаті зустрічного забезпечення немає необхідності.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 липня 2025 року, заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Також забезпечення позову передбачає надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлено статтею 152 КАС України.

Пунктом 3 частини першої статті 153 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із частиною першою статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частиною третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 640/6315/19.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 580/1381/19 колегія суддів Верховного Суду вважала обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність оскаржуваних постанов суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача такими постановами, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Оцінюючи доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову суд враховує, що доводи стосовно необхідності вжиття заходів забезпечення позову стосуються виключно недопущення стягнення за виконавчим документом в межах виконавчого провадження.

Так пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій передбачені статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». У вказаній статті не передбачено можливість зупинити вчинення виконавчих дій у разі оскарження в судовому порядку постанов про накладення штрафів.

На підтвердження заявлених вимог про вжиття заходів забезпечення позову до матеріалів заяви долучено копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року № Б/2903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави, паперову копію постанови Державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Дидюка Б.О. від 16 липня 2025 року про відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_3 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від

20 січня 2025 року № Б/2903 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн та копію постанови від 16 липня 2025 року про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження

№ НОМЕР_3 та постанови від 16 липня 2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, та докази вчинення виконавцем виконавчих дій в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Водночас, суд враховує, що заявником не обґрунтовано наявність достатньо обґрунтованої підстави можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень відповідача. У заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень відповідача, а саме обставин, які б свідчили про існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності спірної постанови.

Також не вбачається очевидних ознак протиправності рішень відповідача без перевірки їх при розгляді справи по суті. Зупинення дії рішень відповідача фактично буде вважатися вирішенням справи по суті до постановлення рішення у справі.

Водночас, щодо вимоги про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні на підставі оскаржуваного виконавчого документа суд погоджується з доводами представника позивача що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову таким шляхом, зазначене буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим у разі задоволення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_3, відкритому 16 липня 2025 року Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богданом Дидюк з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року № Б/2903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави штрафу у розмірі 34 000,00 грн

З огляду на викладене заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 150, 151, 154, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Момотюк Анжеліки Вікторівни, про забезпечення позову, подану в межах розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, відкритому на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року № Б/2903 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 294 КАС України та в строки встановлені статтею 295 КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Хромова