Справа № 139/467/25
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/467/25
Провадження № 2-а/139/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Олійника О.М.,

секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 від 20 червня 2025 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зокрема, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало порушення ним правил військового обліку, зокрема, встановлення факту неоновлення військово-облікових даних з 18 травня до 17 липня 2024 року. Цією ж постановою відповідача на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень.

Вважаючи постанову відповідача протиправною, ОСОБА_1 02 липня 2025 року звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, ухвалою судді від 03 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

14 липня 2025 року на поштову адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків з новим текстом позовної заяви.

Ухвалою від 15 липня 2025 року (а.с. 31) відкрито загальне позовне провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено було на 24 липня 2025 року.

23 липня 2025 року представник відповідача надав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, вказуючи, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною у повній відповідності до вимог чинного законодавства України (текст відзиву майже ідентичний тексту оскаржуваної постанови).

Про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином (а.с. 41), в т.ч. і шляхом отримання судової повістки в електронному кабінеті.

В той же час в судове засідання представник відповідача не з`явився, не повідомив про причини неявки, не просив провести розгляд справи за його відсутності.

З врахуванням положень ч. 1, п. 1 ч. 3 та ч. 9 ст. 205 та ч. 3 ст. 268 КАС ухвалено про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з такого:

20 червня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковник ОСОБА_2 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1414 (а.с. 12), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень. Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало порушення ним правил військового обліку, зокрема, встановлення факту неоновлення військово-облікових даних з 18 травня до 17 липня 2024 року, що було передбачено п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Узагальнюючи позицію сторони позивача, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 не погоджується з притягнення його до адмінвідповідальності з таких причин:

1)відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення цієї статті не повинні були до нього застосовуватися, оскільки відповідач мав можливість отримання його персональних даних як військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи;

2)Закон України, яким ст. 210 КУпАП доповнено ч. 3, набрав чинності 19 травня 2024 року, а тому не міг бути застосований до ОСОБА_1 ;

3)адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП не могло бути накладено з огляду на приписи ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Жоден із аргументів позивача не є таким, що ґрунтується на чинному законодавстві.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Відповідно до диспозиції цієї частини ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 1 і 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, відповідно до абзацу 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у наведеній вище редакції підлягали застосуванню з 18 травня 2024 року.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Згідно з абзацу 3 підпункту 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 22 Порядку № 560 встановлено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, а резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють такі свої облікові дані у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ.

Цей Порядок № 560, відповідно до п. 2 постанови КМУ від 16 травня 2024 року, набирає чинності одночасно із Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, тобто 18 травня 2024 року.

Отже, чинним законодавством передбачено три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити персональні дані з 18 травня до 16 липня 2024 року (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд зазначає, що у позивача ОСОБА_1 виник обов`язок з 18 травня до 16 липня 2024 року включно уточнити військово-облікові дані.

В судовому засіданні на запитання головуючої позивач заявив, що йому було відомо про такий його обов`язок та про строки його виконання, однак, він не виконав його, оскільки у сім`ї було прийнято рішення зосередитися на роботі для матеріального забезпечення потреб новонародженої дитини.

Отже, починаючи із 17 липня 2024 року, невчинення позивачем дій, які він повинен був вчинити у визначений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.

Із тексту постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 № 1414 від 20 червня 2025 року (а.с. 12) слідує, що вона містить всі передбачені ч. 2 ст. 283 КУпАП реквізити, тому числі і опис обставин, установлених під час розгляду справи, і зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Оскільки диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною нормою права, то відповідач дотримав вимог законодавства та вказав, що порушення ОСОБА_1 правил військового обліку полягає у невиконанні ним обов`язку, встановленого п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560.

Судом встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП стало неуточнення ним облікових та інших персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Обґрунтовуючи безпідставність висновків про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивач посилається на приписи примітки до ст. 210 КУпАП, згідно з якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Проте, у спірних правовідносинах примітка до ст. 210 КУпАП не підлягає застосуванню, оскільки наведене у цьому рішенні вище чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнити персональні дані військовозобов`язаного, лише після того, як позивач як військовозобов`язаний виконав би свій обов`язок щодо уточнення персональних даних з 18 травня до 16 липня 2024 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 у встановлені законом строки та способи свої військо-облікові дані не уточнив й, відповідно, доказів на спростування вказаного суду не надав, а в суді підтвердив, що з`явився виконати такий обов`язок лише 10 червня 2025 року.

Отже, доводи позивача не спростовують висновків відповідача щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Щодо твердження сторони позивачем, що він не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки зміни до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та нова редакція ст. 210 КУпАП введені в дію лише 19 травня 2024 року, суд враховує таке:

19 травня 2025 року набрав чинності Закон України № 3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого статтю 210 КУпАП викладено в новій редакції та доповнено частиною третьою.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У цій справі встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, в період з 18 травня до 16 липня 2024 року не уточнив свої військово-облікові дані.

Починаючи із 17 липня 2024 року, невчинення позивачем дій, які він повинен був вчинити у визначений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП. Тобто, починаючи із 17 липня 2024 року ОСОБА_1 уже міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за чинною з 19 травня 2024 року нормою ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З врахуванням такої обставини та наступного обґрунтування, суд вважає безпідставними заяви сторони позивача про те, що він не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП ще й тому, що на час винесення щодо нього оскаржуваної постанови минули строки, встановлені у ст. 38 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частина 9 ст. 38 КУпАП, зокрема, приписує, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як слідує із витягу з реєстру військового обліку (а.с. 49) та зазначено в оскаржуваній постанові (а.с. 12), 22 травня 2025 року було виявлено порушення ОСОБА_3 правил військового обліку. А як зазначено вище у цьому рішенні, вчинення ОСОБА_3 порушення правил військового обліку розпочалося із 17 липня 2024 року.

Тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову, відповідач (від його імені начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ) мав належні та допустимі докази порушення військовозобов`язаним ОСОБА_3 ч. 3 ст. 210 КУпАП; така постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її винесення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування законної постанови.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 повністю знайшов своє підтвердження факт порушення з боку позивача п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, та, відповідно, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Крім того, встановлено, що відповідач при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення діяв у відповідності до процесуальних норм КУпАП, а його процесуальне рішення відповідає вимогам ст.ст. 258, 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 210, 283, 287, 293 КпАП України, ст.ст. 2, 3, 5, 77, 79, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 20 червня 2025 року № 1414 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: с. Дружба Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: ____________