Справа № 320/3775/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Київ № 320/3775/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просила:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 10.02.2020 року № .

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 №? про нарахування штрафної санкції у розмірі 6000,70 грн є протиправним, оскільки позивач, на її переконання, належно виконувала податкові обов`язки, передбачені Податковим кодексом України, а облік заборгованості за попередні роки не здійснювався належним чином контролюючим органом.

Позивач зазначає, що протягом усього періоду здійснення господарської діяльності вона не отримувала жодного повідомлення про наявність податкового боргу, а також не мала будь-яких підстав вважати, що допущено порушення строків сплати єдиного податку. У її відносинах з податковим органом не фіксувалося порушень, які б тягли за собою наслідки у вигляді анулювання статусу платника єдиного податку. Більше того, при поданні запитів до ДПС для отримання довідок про відсутність заборгованості, у тому числі для участі в публічних закупівлях, податковий борг не зазначався.

Також позивач посилається на недотримання податковим органом вимог добросовісного адміністрування, зокрема відсутність попередження про порушення строків або пропозиції добровільного усунення недоліків. За таких обставин вона вважає застосування фінансових санкцій необґрунтованим і просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення №? як незаконне.

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області - у відзиві на позов зазначає, що на підставі акта камеральної перевірки від 20.01.2020 №?000156/10-36-56-05/ НОМЕР_1 було встановлено факти несвоєчасної сплати єдиного податку у 2017- 2019 роках, у зв`язку з чим до позивача правомірно застосовано штраф у розмірі, передбаченому пунктом 122.1 статті 122 Податкового кодексу України.

Податковий орган наголошує, що відповідно до статті 87 ПК України будь-які кошти, які сплачує платник податків, у разі наявності податкового боргу, зараховуються в першу чергу на погашення такого боргу незалежно від призначення платежу. Також контролюючий орган посилається на норми пунктів 16.1.4 статті 16, 31.1 статті 31 та 38.1 статті 38 ПК України, відповідно до яких своєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань є обов`язком платника.

Відповідач вважає, що позивач не довела відсутності податкового боргу та не спростувала висновки акта перевірки. Підстав для скасування податкового повідомлення-рішення відповідач не вбачає, а всі дії контролюючого органу були вчинені в межах закону та у визначеному ним порядку.

У зв`язку з викладеним відповідач не погоджується з вимогами позивача та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 відкрито провадження у справі.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, справу №320/3775/20 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицькому А.І.

Ухвалою суду від 09.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/3775/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі перебуванням судді Балаклицького А.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох року, справу №320/3775/20 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовича А.М.

Ухвалою суду від 07.10.2024 адміністративну справу №320/3775/20 прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрована в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Основним видом її діяльності була роздрібна торгівля з використанням спрощеної системи оподаткування.

У період з 1 січня 2015 року по 15 січня 2020 року позивач перебувала на обліку як платник єдиного податку другої групи на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №436 від 16.12.2014 року. Облік здійснювався в Ірпінському управлінні ГУ ДПС у Київській області. З 15 січня 2020 року діяльність ФОП ОСОБА_1 було припинено, однак її не знято з обліку в контролюючому органі.

20 січня 2020 року ГУ ДПС у Київській області було складено акт №000156/10-36-56-05/ НОМЕР_1 за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб. У ході перевірки податковий орган встановив порушення вимог пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, а саме - несвоєчасну сплату авансових внесків єдиного податку за окремі періоди 2017- 2019 років.

На підставі цього акта 10.02.2020 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № форми "Ш", яким до позивача застосовано штраф у розмірі 6 000,70 грн за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку. Вказане податкове повідомлення-рішення вручено позивачці 11.02.2020 року в приміщенні контролюючого органу.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 10.02.2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов?язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" від 01.12.2022 №2811-XI (далі - Закон №2811-XI).

Тобто, камеральна перевірка - це перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, відповідно до пп. 75.1.1 ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Статтею 36 ПК України податковим обов?язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Статтею 19-1 ПК України визначені функції контролюючих органів, які зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; забезпечують визначення в установлених Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов?язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Форма податкової звітності з податку на додану вартість, порядок ї заповнення та надання затверджені наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість» із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 21).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 21 платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до абзацу першого п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Між тим, положеннями статті 76 ПК України регламентовано, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Крім того, особливості проведення камеральних (електронних) перевірок податкової звітності з податку на додану вартість визначені Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (далі - Методичні рекомендації), що затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165.

VI. Оцінка суду

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, повноваження контролюючих органів та їх посадових осіб.

У даній справі предметом оскарження є податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 10.02.2020 №?, винесене ГУ ДПС у Київській області за результатами камеральної перевірки, якою встановлено порушення строків сплати єдиного податку з фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, як у цій справі, суд перевіряє, чи діяли такі органи в межах повноважень, визначених законом, із дотриманням встановленого порядку та з урахуванням принципів належного врядування.

Суд зазначає, що у спорах про скасування податкового повідомлення-рішення важливу роль відіграє як формальна сторона дотримання процедури, так і змістовна обґрунтованість висновків контролюючого органу. При цьому, навіть у разі виявлення окремих процедурних порушень, підставою для скасування рішення може бути лише таке порушення, яке вплинуло або могло істотно вплинути на об`єктивність перевірки чи законність прийнятого за її результатами рішення.

Судом встановлено, що Головне управління ДПС у Київській області здійснило камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку ОСОБА_1 за період з лютого 2017 року по лютий 2019 року, за результатами якої складено акт від 20.01.2020 №?000156/10-36-56-05/. На підставі цього акта було винесено податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 №? про застосування штрафної санкції у розмірі 6?000,70 грн за порушення строків сплати авансових внесків з єдиного податку.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати сплачені кошти в рахунок його погашення згідно з черговістю виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного самим платником. Згідно з пунктом 131.2 статті 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу кошти зараховуються у першу чергу на податкове зобов`язання, у другу - на штраф, і лише в останню - на пеню. У разі недотримання встановленої черговості або її некоректного зазначення платником, розподіл здійснюється контролюючим органом самостійно.

З матеріалів справи убачається, що станом на 12.06.2020 в інтегрованій картці платника податку обліковувалась заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 6 000,29 грн. З урахуванням наведених вище приписів ПК України, у випадку наявності податкового боргу - навіть при подальшій сплаті коштів - вони повинні спрямовуватись насамперед на погашення податкового зобов`язання за найраніші періоди.

Відповідно до пункту 122.1 статті 122 ПК України, несплата або неперерахування фізичною особою - платником єдиного податку (визначеним підпунктами 1 та 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України) авансових внесків у строки, передбачені кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 % ставки єдиного податку, обраної відповідно до законодавства. Обов`язок платника своєчасно і в повному обсязі сплачувати податкові зобов`язання прямо передбачений також пунктами 16.1.4 статті 16, 31.1 статті 31 та 38.1 статті 38 ПК України.

Окремо суд звертає увагу, що платники єдиного податку першої та другої груп, згідно з пунктом 295.1 статті 295 ПК України, зобов`язані здійснювати сплату податку шляхом авансового внеску не пізніше 20 числа поточного місяця. Хоча закон допускає можливість авансової сплати за звітний період (квартал або рік), така сплата не скасовує обов`язку її здійснити у визначені строки. Крім того, нарахування авансових внесків проводиться контролюючим органом на підставі відповідних заяв платника, як передбачено пунктом 295.2 цієї ж статті.

Щодо моменту виконання зобов`язання зі сплати, то відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу вважається завершеним для платника з моменту надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Водночас, як встановлено частиною п`ятою статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори вважаються зарахованими до бюджету з моменту надходження коштів на єдиний казначейський рахунок.

Таким чином, виявлена податковим органом заборгованість за попередні роки внаслідок несвоєчасного надходження коштів на бюджетний рахунок є юридично значимою підставою для кваліфікації порушення строків сплати податку та застосування штрафної санкції, передбаченої пунктом 122.1 ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 43 та частини п`ятої статті 45 Бюджетного кодексу України, податки та збори визнаються зарахованими до державного бюджету з моменту їх надходження на єдиний казначейський рахунок, який ведеться Казначейством України у Національному банку України в рамках системи казначейського обслуговування. Вказане законодавче положення є визначальним для встановлення моменту виконання податкового обов`язку зі сплати зобов`язань до бюджету.

Крім того, згідно з пунктом 295.2 статті 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої та другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника про обрану ставку податку, щорічну відпустку або тимчасову втрату працездатності. Пунктом 295.6 цієї ж статті передбачено, що суми сплаченого єдиного податку можуть бути зараховані в рахунок майбутніх платежів лише за заявою платника.

Отже, своєчасність сплати податкових зобов`язань за спрощеною системою оподаткування напряму пов`язується не лише з датою подання розрахункових документів, а з фактичним надходженням коштів на єдиний казначейський рахунок.

У свою чергу, пункт 122.1 статті 122 ПК України прямо передбачає відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку за порушення строків сплати авансових внесків платниками першої та другої груп, визначеними підпунктами 1 та 2 пункту 291.4 ПК України.

За результатами розгляду матеріалів справи та наданих доказів суд констатує, що податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 №? прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі акту перевірки та в межах компетенції, з дотриманням порядку, встановленого Податковим кодексом України. Застосування штрафної санкції в розмірі 50% ставки єдиного податку за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань відповідає приписам чинного податкового законодавства.

З урахуванням установлених обставин, поданих сторонами доказів та аналізу норм податкового законодавства, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 №? було прийняте контролюючим органом на підставі акту камеральної перевірки, у межах наданих повноважень та відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Позивачем не надано належних доказів того, що на момент спірного періоду податкові зобов`язання було сплачено у строки, визначені податковим законодавством, або що наявна заборгованість виникла з незалежних від неї причин. Натомість документи, долучені до справи відповідачем, підтверджують наявність податкового боргу та факт порушення строків сплати авансових внесків з єдиного податку за відповідні періоди 2017- 2019 років.

Суд не встановив порушень процедури винесення податкового повідомлення-рішення, які б мали істотний вплив на законність прийнятого рішення, а також не вбачає підстав для висновку про перевищення податковим органом своїх повноважень або порушення принципів добросовісного адміністрування.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими.

VІI. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.