Справа № 756/10151/25
Суддя: Андрейчук Т. В.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа пр. № 2-а/756/173/25
У Х В А Л А

25 липня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Каїн Ю.В. в інтересах свого довірителя звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25 червня 2025 року № ВОБ2211, винесеної тимчасово виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 .

Ст. 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Ч. 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Постановою від 25 червня 2025 року № ВОБ2211, винесеною тимчасово виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1

був визнаний винним у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000,00 грн. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, копію оскаржуваної постанови отримала 25 червня 2025 року, про що свідчить її особистий підпис в постанові.

Отже, останнім днем строку для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25 червня 2025 року № ВОБ2211 є 05 липня 2025 року. Натомість з позовною заявою представник позивача звернувся лише 10 липня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 289 КУпАП та ч. 2 ст. 286 КАС України.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 123, ст. 171 КАС України питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Закріплений у ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого строку.

До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху з пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені у позовній заяві, підстави для поновлення строку.

Отже, залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

Водночас в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд повинен чітко зазначити недоліки такої заяви та встановити спосіб і строк їх усунення. У разі подання позивачем клопотання про поновлення строку звернення з позовною заявою суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

Крім того, системний аналіз положень ст. 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, у якій вказати поважні причини пропуску строку.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва Андрейчука Т.В.

від 14 липня 2025 року відповідно до положень ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з поданням позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків вказаних у ній.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху було вручено представнику позивача

14 липня 2025 року, а тому останнім днем для виконання її вимог є 24 липня 2025 року.

15 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Каїном Ю.В. на виконання ухвали судді Оболонського районного суду міста Києва Андрейчука Т.В. від 14 липня 2025 року подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Заява мотивована тим, що причиною пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду є хвороба представника позивача адвоката Каїна Ю.В., зокрема після отриманої травми його турбує головний біль, унаслідок чого він змушений проходити стаціонарне лікування.

Проте надані представником позивача докази достовірно не підтверджують зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду обставини. Так, надані виписки із медичної карти хворого Каїна Ю.В. , консультативний висновок лікаря датовані 2022-2024 роками, містять інформацію про стан здоров`я представника позивача у цей період, звернення його до лікарів та проведене лікування. Однак до заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду представником позивача не долучено докази, які б засвідчували фізичну неможливість своєчасного пред`явлення адвокатом Каїном Ю.В. позову в інтересах клієнта ОСОБА_1 , зокрема через стан здоров`я. Так, надані медичні документи не засвідчують факт перебування представника позивача на стаціонарному лікуванні у період

з 26 червня 2025 року до 05 липня 2025 року, наявності у нього гострих чи невідкладних станів, які б об`єктивно завадили йому своєчасно пред`явити позов до суду в інтересах ОСОБА_1 .

У консультації лікаря Куркчи І.В. від 12 травня 2025 року міститься рекомендація планової госпіталізації Каїна Ю.В. для стаціонарного лікування, проте надані документи не підтверджують, що згідно з отриманою рекомендацією лікаря Каїн Ю.В. був дійсно госпіталізований на стаціонар лікувального закладу, зокрема у період з 26 червня 2025 року до 05 липня 2025 року.

Підсумовуючи наведене, суддя зазначає, що долучені до заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду документи не свідчать про наявність обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волі ОСОБА_1 та його представника, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Також суддя звертає увагу на те, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження наявності інших поважних причин, що унеможливили своєчасне звернення позивача та його представника до суду позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25 червня 2025 року № ВОБ2211.

За таких обставин у суду відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 та його представником строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25 червня 2025 року

№ ВОБ2211, винесеної тимчасово виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження права позивача буде дотримана, права заявника не порушені, оскільки він не позбавлений права повторно звернутися до суду з таким позовом, навівши інше обґрунтування для поновлення пропущеного строку на оскарження постанови з покликанням на відповідні докази у клопотанні про поновлення процесуального строку для пред`явлення позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення

від 25 червня 2025 року № ВОБ2211.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст. ст. 123, 169 КАС України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Каїна Юрія Вікторовича про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК