Справа № 420/37544/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/37544/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» про накладення арешту на кошти та інші цінності на всі рахунки, що знаходяться на рахунках в установах банків, які обслуговують платника податків в межах суми податкового боргу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС», в якому просить накласти арешт на кошти та інші цінності на всі рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС», що знаходяться на рахунках в установах банків, які обслуговують платника податків в межах суми податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС зазначив, що відповідач зареєстрований юридичним департаментом Одеської міської ради за №000076821 від 01.02.2021 року. Перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС, Суворовській ДПІ за №36 від 01.02.2021 року.

Пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами п.п.14.1.175. п.14.1 ст.14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Станом на 29.11.2024 року, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника, податкова заборгованість ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» перед бюджетом по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 7 917 901,85 грн., а саме: заборгованість по ПДВ з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») № від 25.09.2015 року на загальну суму 4 664 933,00 грн.; нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Н») №42727/15-32-04-06 від 03.10.2024 року на загальну суму 42 508,81 грн. Платнику податків нарахована пеня на загальну суму 3 505 359,17 грн.

В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ю» №0-1532 від 05.04.2023 року, яку направлено платнику податків рекомендованим листом.

Своє право на звернення до суду з вказаними вимогами позивач обґрунтовує п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПКУ та на пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ.

Також позивач наводить положення ст.ст.88,89 ПКУ щодо порядку застосування податкової застави та вказує, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) у ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» баланс менший ніж сума податкового боргу. Оскільки, у підприємства баланс менший ніж сума податкового боргу у контролюючого органу наявні всі підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності.

Відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону, також звертає увагу на правові висновки ВПВС в постанові від 22.02.2024 року у справі №990/150/23, де ВПВС вказала, що законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Заявлена позивачем позовна вимога накласти арешт на кошти та інші цінності на всі рахунки ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» не є такою, що ґрунтується на приписах пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ, якими обґрунтовано поданий позов.

Термін «рахунок» сам по собі не є ані «коштами», ані «цінностями», а за своєю суттю лише інструментом для зберігання коштів і виконання певних, залежно від виду рахунку, операцій. Отже, накласти арешт на рахунок не є можливим, адже рахунок сам по собі не є активом, за рахунок якого може бути здійснено погашення податкового боргу, як і не є можливим податковому органу на підставі приписів пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України позиватися до суду з вимогою про накладення арешту на «всі рахунки товариства».

Також представник відповідача стверджує, що ГУ ДПС подано позов про накладення арешту за відсутності передбачених законом на те сукупності обов`язкових підстав.

Таке право може бути реалізовано податковим органом за одночасної наявності складу двох обов`язкових підстав: наявність у платника податків-відповідача податкового боргу та однієї на вибір з наступних обставин: 1) відсутність у платника податків майна; 2) балансова вартість майна платника податків є меншою ніж сума податкового боргу; 3) майно платника податків не може бути джерелом погашення податкового боргу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 року в справі № 820/2312/17.

Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу.

ГУ ДПС в Одеській області не надало належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтвердили відсутність у ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» майна взагалі або вартість наявного майна є меншою за суму податкового боргу або відповідне майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Позивачем долучено до позову копію «Баланса (звіту про фінансовий стан) ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» станом на 31.03.2024 року, у відповідності до якого балансова вартість необоротних активів ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» на кінець звітного періоду складає « 13 663 тис. грн.», тобто понад 13,663 млн. грн. (фінансова звітність в Україні складається у тисячах гривень). Таким чином, сам позивач підтверджує не тільки наявність у відповідача майна у суттєвому розмірі, а й відсутність такої обов`язкової згідно пп.20.1.33. п.20.1. ст.20 ПК України підстави для накладення арешту на майно, як «відсутність у платника податків майна», а також не вказав будь-яких обставин, підтверджених належними та достовірними доказами, що таке майно вартістю понад 13,663 млн. грн. «не може бути джерелом погашення податкового боргу».

Представник відповідача звертає увагу на те, що податковий борг на час звернення позивача до суду з даним позовом не відповідає дійсності, оскільки борг погашався, зокрема: 20 000 грн. згідно платіжної інструкції №STR50546 від 13.06.2023 року; 20 000 грн. згідно платіжної інструкції №STR51983 від 31.08.2023 року. Також погашений борг згідно податкового повідомлення-рішення (форми «Н») від 03.10.2024 року №42727/15-32- 04-06 на загальну суму 42 508,81 грн. (платіжна інструкція від 22.10.2024 року №STR60547).

Також представник відповідача вказує, що ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду про стягнення податкового боргу у сумі 7 917 901,85 грн. (справа №420/20634/23). ГУ ДПС в Одеській області посилається на те, що сума податкового боргу у повному обсязі забезпечена на користь держави податковою заставою у силу приписів ст.88 89 ПК України та складеного Акта опису майна від 25.04.2023 року №42/15-32-13-02-35, що є додатковим доказом того, що вказане у ньому майно може бути джерелом погашення податкового боргу.

Представник відповідача стверджує, що одночасні реалізація Головним управлінням ДПС трьох самостійних заходів з погашення однієї і тієї ж суми податкового боргу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» податкова застава згідно Акта опису майна від 25.04.2023 року №42/15-32-13-02-35, стягнення коштів у рамках справи №420/20634/23 та накладання арешту на кошти у рамках справи 420/37544/24 порушує принцип пропорційності в обмеженні права власності ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» на належні йому активи та накладатиме надмірний тягар, що є недопустимим у контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та сталої прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, сума нарахованої пені у розмірі 3 493 656,29 грн. є предметом оспорювання в Одеському окружному адміністративному суді у рамках справи №420/22922/23.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеської області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» (21-й км Старокиївської дороги, м. Одеса, 65111, ) про накладення арешту на кошти та інші цінності на всі рахунки, що знаходяться на рахунках в установах банків, які обслуговують платника податків в межах суми податкового боргу.

На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року по справі №420/37544/24 та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області та накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» (Код ), що знаходяться у банках, обслуговуючих підприємство. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

01.05.2025 року (вхід.№23290/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» - Нагорничевського Олександра Артуровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить в задоволенні апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області відмовити у повному обсязі; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року по справі №420/37544/24 залишити без змін; стягнути з ГУ ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) понесені ТОВ «ПТ» () судові витрати.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» зареєстрований юридичним департаментом Одеської міської ради за №000076821 від 01.02.2021 року. Перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС, Суворовській ДПІ за №36 від 01.02.2021 року.

Станом на 29.11.2024 року, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника, податкова заборгованість ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» перед бюджетом по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 7 917 901,85 грн., а саме: заборгованість по ПДВ з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») № від 25.09.2015 року на загальну суму 4 664 933,00 грн.; нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Н») №42727/15-32-04-06 від 03.10.2024 року на загальну суму 42 508,81 грн. Платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 3 505 359,17 грн.

В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» №0-1532 від 05.04.2023 року, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.

ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду з даним позовом посилаючись на п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПКУ та на пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Вимогами ст.20 ПКУ встановлені права контролюючих органів.

Згідно з вимогами п.20.1 ст.20 ПКУ контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право:

звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (пп.20.1.33);

звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп.20.1.34).

При залишенні позову без руху ухвалою від 09.12.2024 року суд звертав увагу позивача, що вказаними пунктами визначені не тотожні повноваження податкових органів.

За змістом позову та наданих до нього документів позивач звернувся до суду саме на підставі пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ, але при цьому суд вважає обґрунтованими зауваження відповідача, вказані у відзиві на позов, що викладена ГУ ДПС в Одеській області позовна вимога накласти арешт на кошти та інші цінності на всі рахунки ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» не є такою, що відповідає приписам пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ, оскільки вказана норма не містить накладення арешту на рахунки платника податку.

Підпункт 20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Тобто пп.20.1.33 п. 20.1ст.20 ПКУ регламентує питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

У відповідача наявне майно, про що вказує и позивач, проте він вважає його недостатнім, оскільки відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) у ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» баланс менший ніж сума податкового боргу.

Позивач посилається на те, що сума податкового боргу складає 7 917 901,85 грн.

Між тим, представник відповідача вказує, про необґрунтованість таких тверджень, оскільки у підприємства баланс складає більше податкового боргу, позивач посилаючись на баланс (звіту про фінансовий стан) у ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» не звернув увагу на те, що одиниця виміру у звіті є тис.грн.

Представником позивача вказані доводи не спростовані, відповідь на відзив не надана.

Також до позову не наданий акт опису майна у податкову заставу. Вказаний акт від 25.04.2023 року наданий представником відповідача (без його оцінки), але підтверджує наявність майна у відповідача, за рахунок якого може бути погашена заборгованість.

Крім того, позивач у позовних вимогах не вказує в межах якої саме суми податкового боргу він просить накласти арешт на кошти та інші цінності на всі рахунки ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС», що знаходяться на рахунках в установах банків, які обслуговують платника податків.

У позові вказує, що таким податковим боргом є 7 917 901,85 грн., якій складається: заборгованість по ПДВ з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») № від 25.09.2015 року на загальну суму 4 664 933,00 грн.; нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Н») №42727/15-32-04-06 від 03.10.2024 року на загальну суму 42 508,81 грн. Платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 3 505 359,17 грн.

Згідно із п.п.14.1.175.п.14.1 ст.14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Тобто податковий борг це сума узгодженого зобов`язання, проте відповідач оскаржує у суді суму нарахованої пені. Таким чином, сума пені 3 505 359,17 грн. не є узгодженою та відповідно не є податковим боргом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на час розгляду апеляційної скарги по даній справі, сума заборгованості по податку на додану вартість, визначена у податковій вимозі від 05.04.2023 року №0-1532 на загальну суму 4 664 933 грн. (основний платіж та штрафна санкція) не є такою, що відповідає дійсності, оскільки, як зазначило ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» у відзиві на апеляційну скаргу, станом на дату підготування відзиву (01.05.2025 року) відповідачем було повністю сплачено на користь позивача заборгованість по податку на додану вартість, а саме:

- 212 390,32 грн. автоматично списано податковою за рахунок наявності переплати в кабінеті платника;

- 20 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR50546 від 13.06.2023р.;

- 20 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR51983 від 31.08.2023р.;

- 315 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR62162 від 19.12.2024р.;

- 425 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR62157 від 30.01.2025р.;

- 535 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR62158 від 13.03.2025р.;

- 100 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR64757 від 01.04.2025р.;

- 545 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR62159 від 03.04.2025р.;

- 155 000 грн. згідно платіжної інструкції № STR65405 від 22.04.2025р.;

- 100 000 грн. згідно платіжної інструкції № TR00065578 від 29.04.2025р.;

- 2 237 542,68 грн. згідно платіжної інструкції № TR00065644 від 30.04.2025р.

Отже, станом на 01.05.2025 року було сплачено на користь позивача повну суму заборгованості по податку на додану вартість та штрафним санкціям, а відтак податковий борг в даній частині відсутній.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначає ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» вищезазначені платіжні інструкції не надавались суду під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки частину платежів було здійснено вже після прийняття судом першої інстанції рішення.

Вищезазначені докази підтверджують відсутність у ТОВ «ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» податкового боргу з податку на додану вартість та штрафним санкціям.

Сума пені, зазначена Головним управлінням ДПС в Одеській області в позові та нарахована згідно податкової вимоги від 05.04.2023 року №0-1532 у розмірі 3 493 656,29 грн., станом на дату складання цього відзиву є предметом оспорювання в Одеському окружному адміністративному суді у рамках справи № 420/22922/23 (суддя Харченко Ю.В.) за позовною заявою ТОВ «ПТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС в Одеській області №0-1532 від 05.04.2023 року.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши надані сторонами докази відповідно до свого внутрішнього переконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач як контролюючий орган відповідно до пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ має право на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, але ГУ ДПС не доведено наявність підстав для реалізації цього повноваження, встановлених вказаною нормою ПКУ. Отже відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко