Справа № 520/17965/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 р. справа № 520/17965/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд скасувати арешт та заборону відчуження № 4164410 від 05.12.2006 з майна ОСОБА_1 , накладених постановою №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.06.2025 на адресу адвоката позивача надійшла відповідь ВПВР, що відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема номера виконавчого провадження згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реквізитів виконавчого документа, який перебував на виконанні, стягувача тощо відсутні, в тому числі в автоматизованій системі виконавчого провадження. Водночас, виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання, у зв`язку з чим надати інформацію, на виконання якого виконавчого документа накладений арешт на майно боржника згідно вказаної постанови на теперішній час не виявляється можливим. З огляду на вказане, у подальшому 16.06.2025 представник боржника звернувся до органу державної виконавчої служби ( ВПВР) із клопотанням про скасування арешту і 17.06.2025 отримав відповідь, згідно якої рішення органу державної виконавчої служби підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відтак представник позивача вважає, що факт знищення виконавчого провадження (що проводиться виключно щодо завершених виконавчих проваджень) зумовлює факт його завершення, а отже відповідний виконавець мав обов`язок скасувати наявний арешт, чого зроблено не було всупереч законному порядку.

Ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку ст. 287 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представник відповідача через функціонал "Електронний суд" подав відзив на позов, в якому вказав, що перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наявність запису про обтяження: номер запису про обтяження 4164410. Дата, час державної реєстрації: 05.12.2006 12:22:24. Державний реєстратор: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України». Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова № 622-621/2, АА № 969688, видана 30.11.2006. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Заявник: Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Харківської області. Проте, як вказує представник відповідача, відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 622-621/2, АА № 969688 від 30.11.2006, зокрема номера виконавчого провадження згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реквізитів виконавчого документа, який перебував на виконанні, стягувача тощо відсутні, в тому числі в автоматизованій системі виконавчого провадження. Враховуючи зазначене представник відповідача вважає, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання, у зв`язку з чим надати інформацію, на виконання якого виконавчого документа накладений арешт на майно боржника згідно вказаної постанови, про прийняте рішення у виконавчому провадженні, в межах якого вищевказане обтяження було накладено та відповідно отримати копії матеріалів виконавчого провадження або ознайомитися з ним, в тому числі шляхом доступу до АСВП, на теперішній час не виявляється можливим.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 24.07.2025, не прибув.

Представник відповідача через функціонал "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи без його участі.

Таким чином, суд не вбачає перешкод для переходу до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 21.05.2025 під час перевірки відомостей про особу у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 було встановлено обтяження №4164410, зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006, відділ примусового виконання рішень ДВС у Харківській області. Під час перевірки відомостей у Єдиному реєстрі боржників встановлено, що відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 на даний час не має.

28.05.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом щодо скасування обтяження в ДРРПНМ.

Листом від 30.05.2025 № 12855 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відповідь на звернення адвоката позивача, в якій вказав, що відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема номера виконавчого провадження згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реквізитів виконавчого документа, який перебував на виконанні, стягувача тощо відсутні, в тому числі в автоматизованій системі виконавчого провадження. Виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання, у зв`язку з чим надати інформацію, на виконання якого виконавчого документа накладений арешт на майно боржника згідно вказаної постанови на теперішній час не виявляється можливим.

16.06.2025 представник боржника звернувся до органу державної виконавчої служби із клопотанням про скасування арешту.

17.06.2025 в.о. начальника відділу ВДВС сформовано відповідь за № 13858 отримав відповідь, у якій повідомлено, що перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наявність запису про обтяження: номер запису про обтяження 4164410. Дата, час державної реєстрації: 05.12.2006 12:22:24. Державний реєстратор: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України». Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова № 622-621/2, АА № 969688, видана 30.11.2006. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Заявник: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Харківської області. Проте відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 622-621/2, АА № 969688 від 30.11.2006, зокрема номера виконавчого провадження згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реквізитів виконавчого документа, який перебував на виконанні, стягувача тощо відсутні, в тому числі в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання, у зв`язку з чим надати інформацію, на виконання якого виконавчого документа накладений арешт на майно боржника згідно вказаної постанови, про прийняте рішення у виконавчому провадженні, в межах якого вищевказане обтяження було накладено та відповідно отримати копії матеріалів виконавчого провадження або ознайомитися з ним, в тому числі шляхом доступу до АСВП, на теперішній час не виявляється можливим.

Позивач, вказуючи, що арешт та оголошення заборони відчуження (що триває протягом 19 років), накладені постановою ВПВР ДВС та його подальше не скасування незаконні, а дії уповноважених осіб та їх бездіяльність щодо ухилення у знятті спірного арешту та заборони відчуження є неправомірними, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на дату накладення арешту на майно позивача у спірних правовідносинах регулювались Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Отже, за змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Пунктом 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

Водночас, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року №1404-VIII.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на дату подання позивачем заяви про зняття арешту) передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи відсутність в даному випадку підстав для зняття арешту, встановлених частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, арешт може бути знятий виключно за рішенням суду.

При цьому, частинами 1 і 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-які документально підтверджені відомості про виконання постанови №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення арешту на майно позивача.

Відтак, збереження протягом 19 років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання виконавчого документу, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання, доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано, є невиправданим втручанням у право боржника (позивача в цій справі).

Наведене відповідає практиці Верховного Суду, яка викладена в постановах від 2.08.2023 року у справі № 2306/4489/22 і від 4.10.2023 року у справі № 161/7015/15-ц.

Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року затверджено «Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», згідно яких відповідно до пункту 1 розділу Х та пункту 1 розділу ХІ якого завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Тобто з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Так, з листа відповідача від 04.06.2025 вбачається, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання.

Встановлені обставини свідчать про те, що виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно закінчено та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту, накладеного на підставі постанови №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 про арешт коштів боржника, виданої відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

Суд також звертає увагу, що за висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.11.2021 року (справа № 161/14034/20), наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності чинного виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже арешт, накладений постановою №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з огляду на фактичне його завершення, а також наявних у матеріалах справи доказів, станом на момент розгляду даної справи судом, втратив своєю актуальність як засіб забезпечення реального виконання виконавчого документа, а тому підстави для продовження його існування відсутні.

Іншого відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, а з матеріалів справи не встановлено.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи становище, в якому опинився позивач у зв`язку з існуванням арешту, зважаючи на те, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №969688 від 30.11.2006 знищене за закінченням строку зберігання, що, водночас, вказує на обставини фактичного завершення такого виконавчого провадження (доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано всупереч вимог ухвали суду від 14.07.2025), суд приходить до висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у цьому випадку є прийняття судом рішення про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна позивача, накладеного постановою №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 відділу примусового виконання рішеньДержавної виконавчої служби Харківської області.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судового збору проводиться відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 139, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту - задовольнити.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), (реєстраційний номер обтяження 4164410), що накладений постановою №620-621/2 АА №969688 від 30.11.2006 відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Харківської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2025 року.

Суддя А.С.Мороко