Справа № 620/7724/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/7724/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О., перевіривши виконання вимог ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 80 та Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області від 16.01.2025 № 80 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступного дня за днем досягнення нею пенсійного віку, а саме з 21.10.2022, зарахувавши до її страхового стажу періоди її роботи з 10.12.1984 по 09.03.1999 та з 01.01.2005 по 05.03.2005.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано її з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визначення причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674 «Про судовий збір» з 01.01.2025 за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так, позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними та скасування чотирьох рішень.

Таким чином, судовий збір за даним позовом становить 3875,84 грн.

Проте до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі не надано, що свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства. При цьому, суд не приймає до увагу надану позивачем платіжну інструкцію №331A-MBKK-M154-MCTB від 30.05.2025 про сплату судового збору у розмірі 968.96 грн, оскільки сплачений позивачем судовий збір згідно зазначеної платіжної інструкції зараховано до раніше зареєстрованої справи під номером 620/6315/25. Тобто вказана платіжна інструкція №331A-MBKK-M154-MCTB від 30.05.2025 не може бути доказом сплати судового збору за подання до суду даного позову (справа №620/7724/25).

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 3875,84 грн та надати суду відповідні докази.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Така позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

При цьому, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 за №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Зі змісту позову вбачається, що позивач просить визнати протиправними та скасувати, зокрема:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2022 № 80;

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2022 № 80;

-рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 80;

Разом з тим, до суду позивач звернувся через свого представника лише 08.07.2025, що свідчить про пропуск шестимісячного строку звернення в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень від 27.09.2022 № 80, від 15.10.2022 № 80 та від 02.06.2023 № 80.

У позовній заяві, представник позивача вказує, що оскаржувані рішення позивач не отримувала.

Проте, з матеріалів справи встановлено, що всі звернення, в тому числі про призначення пенсії, до територіальних органів пенсійного фонду позивачем були здійснені з використанням електронного кабінету на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. 21.09.2022, 15.10.2022, 25.05.2023 позивач зверталася із заявами про призначення пенсії за віком.

Рішеннями від 27.09.2022, від 15.10.2022, від 02.06.2023 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, про що повідомлено листами територіальних органів Пенсійного фонду України від 12.10.2022 в особистому кабінеті на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, від 21.10.2022 на поштову адресу м. Києва (зазначену у заяві від 15.10.2022), від 22.06.2023 на електронну адресу (зазначену у заяві від 25.05.2023).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання вчиняти дії з метою їх відновлення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання позовної заяви особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що представником позивача не наведено вагомих та переконливих аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2022 № 80; рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2022 № 80; рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 80.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частино 7 статті 161 КАС України визначено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як вже було зазначено, предметом спору в даній справі є рішення територіальних органів Пенсійного фонду України, проте, до позовної заяви не додано жодного з оскаржуваних рішень.

Натомість, представником позивача заявлено клопотання про витребування в Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області оригіналів матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 , зокрема рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області від 16.01.2025 № 80 та документи, які слугували для прийняття цих рішень, поданих позивачем.

Статтею 80 КАС України передбачено право учасника справи подати до суду клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати такий доказ.

Відповідно до частини 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Представником позивача зазначено, що пенсійні органи у всі можливі способи ухилялись від надання позивачу інформації щодо її звернень за пенсією і досі відмовляються у наданні її частини, а позивач при цьому у всі доступні їй способи вчиняла активні дії для отримання такої інформації та звернення до суду, то вважаємо це є достатньою і поважною підставою для поновлення для позивача строку звернення до адміністративного суду та витребування судом матеріалів пенсійної справи позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається що спірні рішення направлялись позивачу.

Частинами 1,2 статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

Як вже зазначалося судом, відповідно до ч. 7 ст. 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку позивачу для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду квитанції про сплату судового збору в розмірі 3875,84 грн, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із вказанням інших поважних підстав для його поновлення та з наданням доказів поважності причин такого пропуску та належно засвідчених копій оскаржуваних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2022 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 80, Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області від 16.01.2025 № 80 або клопотання про її витребування, відповідно до вимог частини 2 статті 80 КАС України із зазначенням заходів, яких особа вжила для отримання доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів, та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника позивач про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Причини пропуску строку звернення до суду, викладені у позовній заяві визнати не поважними.

У задоволенні клопотання представника позивач про витребування доказів відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків, у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Житняк