Справа № 420/9418/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9418/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каравана Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мілєвої М.С.,

представника позивача за первісним позовом Кедика М.Г.,

представника відповідача за зустрічним позовом Присяжнюка Д.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Головне управління ДПС в Одеській області 01.04.2025 звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд:

стягнути з Фізичної особи - платника податків ФО-ПП ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 суму заборгованості з: - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 179 042 грн. 76 коп на бюджетний рахунок UA0015680, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м. Кодима/18010300.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн., нарахування по податковому повідомлення-рішенню №1-1518 11.07.2024 року в сумі 30497.06 грн. та нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн. У зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було сформованою податкову вимогу форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_2 . Згідно п. 59.5, ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується). погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач за первісним позовом з поданим позовом не погоджується, позовні вимоги не визнає, заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У поданому до суду відзиві зазначає, що незаконність винесеного позивачем податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, на підставі яких йому протиправно нарахований податковий борг, стягнення якого є предметом розгляду у цій справі, полягає у тому, що належний йому об`єкт нерухомості, щодо яких винесено податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім цього, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVОД №009547, виданого 03.03.2004 року та зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на землю за №429, у його приватній власності перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.62 га, яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського (тепер Подільського) району Одеської області. Він також є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.62 га. кадастровий номер :01:002:0406, яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського (тепер Подільського) району Одеської області та належить йому на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 17818436 від 14.02.2014 року. Ці земельні ділянки він не здає в оренду та обробляє їх самостійно. При здійсненні зазначеної сільськогосподарської діяльності він за прямим цільовим призначенням використовую належне йому нерухоме майно, щодо якого ГУ ДПС в Одеській області винесено спірні податкові повідомлення-рішення та вимога, зокрема для зберігання вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної йому сільськогосподарської техніки, необхідної для обробітку землі, що підтверджується довідкою старости Писарівського старостинського округу Подільської міської ради Одеської області №13/10-15/370 від 11.04.2025 року. Так, земельні ділянки кадастровий номер :01:002:0593 площею 1.75 га. та :01:002:0580 площею 2.0 га, на якій це майно розташоване, мають цільове призначення « 01.03. для ведення особистого селянського господарства», що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218641870 від 31.07.2020 року та №171657857 від 25.06.2019 року. Належну йому будівлю, щодо якої винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, він використовує для зберігання вирощеної ним сільськогосподарської продукції, для обслуговування, ремонту та зберігання сільськогосподарської техніки, необхідної для обробки землі. Крім цього, згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №90 від 14.06.2021 року, з 2021 року він є засновником та керівником фермерського господарства «Шутяк», , видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), вирощування овочевих, баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (КВЕД 01.13), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), оптова торгівля зерном (46.21), що підтверджує наявність у нього необхідних теоретичних знань та практичних навичок для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, він як сільськогосподарський товаровиробник, використовує належне йому нерухоме майна, щодо якого позивачем винесене спірне податкове повідомлення-рішення та нараховано податковий борг, для товарного сільськогосподарського виробництва, не здає цю будівлю в оренду чи лізинг, тому зазначене нерухоме майно відповідно до п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, а отже винесені відповідачем спірні податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, а відповідно і нарахування податкового боргу, є протиправними. Відповідач дійсно зареєстрований в електронному кабінеті ДПС України, але він не подавав письмової заяви про комунікацію контролюючого органу з ним в електронній формі, тому відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України належною формою комунікації контролюючого органу з ним є листування шляхом надіслання податкових документів за його поштовою (податковою) адресою, яка є незмінною протягом тривалого часу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, до моменту отримання копії позовної заяви з додатками він не отримував спірних повідомлень-рішень. Наявна ж у додатках до позову копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення №350 від 25.09.2024 року позивачем чи будь-якою уповноваженою ним особою (представником) не підписувалась, позивач взагалі не знав про існування цієї поштової кореспонденції та її отримання.

ОСОБА_1 21.04.2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з зустрічною позовною заявою (вхід. №38160/25) до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд:

визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби України в Одеській області:

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року №1-1518- UA0035170, яким йому визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 30497,06 грн., податковий період - 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року від №1-1518- UA0035170, яким йому визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 148070,00 грн., податковий період - 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року №1-1518- UA0035170, яким йому визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 475,70 грн., податковий період - 2023 рік;

визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо нарахування йому податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 179042,76 грн. згідно податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518 UA0035170 від 11.07.2024 року та податкової вимоги №0-1518 від 09.09.2021 року;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС України в Одеській області на його користь витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що станом на дату подачі позову, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП) податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 , складає 179 042 грн. 76 коп., а саме: заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості. виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн., нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 30497,06 грн., нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн. У зв?язку з несплатою ним заборгованості податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_3 . Вказує, що в адміністративному позові представник ГУ ДПС України в Одеській області зазначив, що 09.09.2021 року контролюючим органом видано податкову вимогу №0-1518 про стягнення з нього податкового боргу. За твердженням представника позивача вказана податкова вимога №0-1518 від 09.09.2021 року стосується і нарахування та стягнення податкового боргу згідно податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518- UA0035170 від 11.07.2024 року, оскільки згідно п.59.5 ст.59 ПК України ця податкова вимога є чинною у зв`язку зі збільшенням суми податкового боргу платника податків. Однак, податкова вимога №0-1518 від 09.09.2021 року жодним чином не стосується податкових повідомлень рішень №№1-1518- UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1- 1518-UA0035170 від 11.07.2024 року, оскільки винесені ГУ ДПС України в Одеській області податкові повідомлення-рішення щодо цього ж самого нерухомого майна за 2018-2022 р.р., з приводу яких приймалась ця податкова вимога, були визнані незаконними та скасовані рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року, справа №420/5242/19, яке набрало законної сили 13.01.2020 року, а також рішеннями Державної податкової служби України №Ш/09 від 24.09.2020 року, №11642/Ш/99-00-06-01-04-09 від 20.12.2021 року та №235/6/99-00-06-01-04-06 від 03.02.2023 року. З цього слідує, що податкові повідомлення-рішення за 2018-2022 р.р., а також податкова вимога №0-1518 від 09.09.2021 року відповідно до п/п.60.1.2 та 60.1.4 п.60.1, п.60.3, п.60.5 ст.60 ПК України та п/п.1,3 п.1, п.2, п.4 розділу V «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкового повідомлення-рішення та з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду вважаються відкликаними. При цьому, ГУ ДПС України в Одеській області нова податкова вимога згідно податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518- UA0035170 від 11.07.2024 року не видавалась та йому у встановленому законом (зокрема ст.42, п.59.3 т.59 ПКУ) порядку не направлялась.

Представник відповідача за зустрічним позовом з поданим позовом не погоджується, позовні вимоги не визнає, заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У поданому відзиві зазначає, що податкові повідомлення-рішення направлено платнику податку на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 350 відповідно до ст.42 ПКУ та були отримані позивачем, що підтверджується підписом на вищезазначеному повідомленні. Порядком надсилання контролюючими органами ППР платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204, визначено, що ППР вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу. Виходячи із системного тлумачення норм Податкового кодексу України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225, ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області не надавалась.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 10.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23.04.2025 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги до спільного розгляду з первісним позовом, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14 травня 2025 року о 11 годині 00 хвилин.

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2025 року продовжено строк на подання процесуальних документів в підготовчому провадженні та встановити на подання відповіді на відзив 7 календарних днів, та на заперечення з дня отримання відповіді на відзив - 7 календарних днів. Призначено підготовче засідання на 02.06.2025 року о 14:00 годині.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 23.06.2025 року о 12:00 годині.

Протокольною ухвалою суду від 23.06.2025 року закінчено з`ясування обставин по справі та оголошено перерву у судовому засіданні до 12:00 години 23.07.2025 року.

Відповідачем у первісному позові та позивачем у зустрічному позові подано заяви про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позов, та просив його задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 станом на 10.01.2025 складає 179 042 грн. 76 коп., а саме заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн.

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від: 11.07.2024 року в сумі 30497,06 грн.

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн.

У зв?язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_3 .

Згідно податкової вимоги форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року сума податкового боргу складає 57857,80 грн. та складається з боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від зем. ділянки сплач. фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 57847,06 грн. та земельного податку з фізичних осіб в сумі 10,74 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 11642/Ш/99-00-06-01-04-09 від 20.12.2021 скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 задоволено та ППР ГУ ДПС в Одеській області від 22.03.2021 № 0-1518, № 0-1518, № 0-1518 з податку на нерухоме майно за 2020 рік на загальну суму 57847,06 грн. скасовані.

В наявній в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 126 містить підпис в графі «Розписка про одержання», який не відповідає підпису ОСОБА_1 в наданих ним до суду документах, відсутня розшифровка підпису, а також відсутні відмітки в графах «вручено», «дата», «особисто», «згідно з заявою/договором вкладено до абонементної скриньки», «за довіреністю», що позбавляє суд можливості встановити факт належного отримання податкових повідомлень-рішень №1-1518 від 11.07.2024 року, №1-1518 від: 11.07.2024 року та №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн. ОСОБА_1 заперечує факт отримання відповідних повідомлень-рішень від 11.07.2024 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150420721 від 20.12.2018 року ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна, зокрема:

«Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275, 9 кв.м., які зазначені в технічному паспорті «А»; А- бурякосховище, а - прибудова, а1 - прибудова, Б - сіносховище, В - погріб, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116117211 від 03.032018 року ОСОБА_1 , як фізичній особі на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна, «Вагова», загальною площею 35.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №191922545 від 06.12.2019 року ОСОБА_1 , як фізичній особі на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна, «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 13/10-15/370 від 11.04.2025 вказані вище будівлі використовувались гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва у 2023-2024 роках, у тому числі для зберігання власно вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №90 від 14.06.2021 року та копії статуту, затвердженого рішенням засновника № 01/2024 від 05.01.2024, ОСОБА_4 є засновником та керівником фермерського господарства «Шутяк», , видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), вирощування овочевих, баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (КВЕД 01.13), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21).

Згідно довідки виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 13/10-15/369 від 11.04.2025 гр. ОСОБА_1 згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку за № 400-1 на 2021-2025 роки дійсно являється членом особистого селянського господарства.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218641870 від 31.07.2020 року та № 171657857 від 25.06.2019 року ОСОБА_1 , як фізичній особі на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 1,75 га. за адресою: АДРЕСА_3 та площею 2 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок погашення зобов`язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і плати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, вжиття контролюючим органом заходів з метою погашення платниками податкового боргу врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 256 ПК України, податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У силу вимог підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вичерпний перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування зазначеним податком, наведено у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Зокрема, підпунктом «ж» зазначеної норми ПК України, до таких об`єктів належать, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за одночасного існування двох умов:

1) об`єкт повинен відноситися до будівель сільськогосподарського призначення, віднесених до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271);

2) об`єкт повинен належати сільськогосподарському товаровиробнику.

Відповідно до положень Національного класифікатора НК 018:2023 затвердженого і введеного в дію наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 №3573, клас «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» з кодом 1271 включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. Цей клас не включає: споруди зоологічних парків та ботанічних садів (2412).

Згідно пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Водночас, у вказаній нормі визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники.

Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» від 18.01.2001 року №2238-ІІІ (далі Закон №2238-ІІІ) передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

У силу вимог ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 №575-VІ (далі Закон №575-VІ), виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункту14.1.235 пункту14.1статті14ПК України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень пункту 5.3 статті5 ПК України.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення "сільськогосподарський товаровиробник" є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Статтею 3 Закону України "Про особисте селянське господарство" передбачено, що дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисті селянські господарства підлягають обліку. Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в Порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про особисте селянське господарство" до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Як було встановлено судом, спірні об`єкти нерухомого майна, а саме «Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275, 9 кв.м., «Вагову», загальною площею 35.5 кв.м. та «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м. згідно довідки виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 13/10-15/370 від 11.04.2025 використовувались гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва у 2023-2024 роках, у тому числі для зберігання власно вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки

Відповідно до акту обстеження наявності сільськогосподарських тварин у господарстві від 11.04.2025 року у ОСОБА_1 вирощувались 3 кози, 20 свиней, 85 курей, 15 качок, 9 бджолосімей.

Позивачем також надано до суду докази наявності в нього сільськогосподарського обладнання та техніки, зокрема трактору колісного марки «МТЗ-82» номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 15.12.2015 року; екскаватора колісного марки ЄО-2621 номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 від 27.06.2023 року; вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-130» номерний знак НОМЕР_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 24.10.2014 року; вантажного автомобіля марки «DAF XF-95.430» номерний знак НОМЕР_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 28.02.2023 року; причепа марки «SCHWARZMUELLER» номерний знак НОМЕР_10 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 28.02.2023 року.

Відтак, наявні у справі докази підтверджують той факт, що позивач у 2023 році займався виробництвом сільськогосподарської продукції, та її реалізацією, використовуючи у своїй діяльності належне йому нерухоме майно комплекс будівель і споруд №1 загальною площею 2275, 9 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, Кодимський район сільська рада Писарівська, Комплекс будівель і споруд №1, будинок б/н.; «Вагову», загальною площею 35.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, суд зазначає, що відповідачем будь-яких доказів використання позивачем спірних будівель та споруд для цілей, не пов`язаних із сільськогосподарською діяльністю позивача, до суду не надано.

Тобто, в межах спірних правовідносин, судом встановлено, що у позивача наявні дві умови, за яких об`єкт нерухомості не підпадає об`єкт під оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що належне позивачу нерухоме майно, а саме комплекс будівель і споруд №1 загальною площею 2275, 9 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 35.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №1-1518 віл 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн.; №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 30497,06 грн. та №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн.

Оскільки судом задоволено основну позовну вимогу щодо визнання протиправними та скасуванні податкових повідомлень рішень, відповідно підлягає задоволенню і похідна вимога щодо визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 179042,76 грн. згідно податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518 UA0035170 від 11.07.2024 року та податкової вимоги №0-1518 від 09.09.2021 року.

Щодо позовних вимог за первісним позовом Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу, суд зазначає таке.

За правилами ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого первісного позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.53 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами п.54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Особливості порядку обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано ст.266 ПК України.

Відповідно до пп. 266.7.2. п.266.7 ст.266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (пп 266.10.2. п.266.10 ст.266 ПК України).

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, стягненню податкового боргу передує процедура узгодження грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області за первісним позовом заявлена до стягнення з ОСОБА_1 сума податкового боргу у розмірі 179042,76 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості. виникла в результаті:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 віл 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн.

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 ві: 11.07.2024 року в сумі 30497,06 грн.

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн.

Враховуючи, що за результатом розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про протиправність та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №1-1518 віл 11.07.2024 року в сумі 475,70 грн, №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 30497,06 грн, №1-1518 від 11.07.2024 року в сумі 148070,00 грн., у задоволенні в цій частині первісного позову Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 слід відмовити.

Окрім того, судом встановлено, що згідно податкової вимоги форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року сума податкового боргу складає 57857,80 грн. та складається з боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від зем. ділянки сплач. фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 57847,06 грн. та земельного податку з фізичних осіб в сумі 10,74 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 11642/Ш/99-00-06-01-04-09 від 20.12.2021 скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 задоволено та ППР ГУ ДПС в Одеській області від 22.03.2021 № 0-1518, № 0-1518, № 0-1518 з податку на нерухоме майно за 2020 рік на загальну суму 57847,06 грн. скасовані.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 11.07.2024 року суми податкового боргу, який було вказано у податковій вимозі форми «Ф» №0-1518 від 09.09.2021 року, а отже позивачем за первісним позовом не надано належних доказів направлення у встановленому ПК України порядку податкової вимоги за наслідками прийняття податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518- UA0035170 від 11.07.2024 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що первісна позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області щодо стягнення податкового боргу не підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічного позову та наявність підстав для його задоволення, та відсутність підстав для задоволення первісного позову.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем в зустрічному позові сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1937,92 грн. згідно з квитанцією про сплату №3949-4208-8556-8401 від 21.04.2025.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку, що розмір сплаченого судового збору в сумі 1937,92 грн., підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби України в Одеській області:

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року №1-1518- UA0035170, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 30497,06 грн., податковий період - 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року від №1-1518- UA0035170, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 148070,00 грн., податковий період - 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 року №1-1518- UA0035170, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 475,70 грн., податковий період - 2023 рік.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 179042,76 грн. згідно податкових повідомлень рішень №№1-1518-UA0035170, 1-1518-UA0035170 та 1-1518- UA0035170 від 11.07.2024 року та податкової вимоги №0-1518 від 09.09.2021 року.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1937,92 грн.

Рішення суду, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом: Головне управління ДПС в Одеській області, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ідентифікаційний код в .

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Суддя Роман КАРАВАН

.