Справа № 380/11756/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/11756/24 пров. № А/857/26987/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В. Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року (суддя Брильовський Р.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складення повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/11756/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2004 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати 5400,00 грн. винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям строкової військової служби за місяць квітень 2024 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити 5400,00 грн винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям строкової військової служби за місяць квітень 2024 року.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за його безпідставністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що зазначене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції прийнято до уваги, що «Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»» передбачають, що винагороди, визначені пунктом 2 цих особливостей, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення (п. 14). В той же час суд не прийняв до уваги той факт, що абзацом 4 пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ передбачено, що одноразові додаткові види грошового забезпечення включаються до складу грошового забезпечення. При цьому Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 не має ніякого відношення до скаржника, оскільки останній проходив строкову військову службу в Державній прикордонній службі України, що свідчить про неповноту встановлення судом обставин справи. Також відповідач не нарахувавши скаржнику 5400,00 грн винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям строкової військової служби за місяць квітень 2024 року, не дотримався положень підпункту 2 пункту 1 глави 8 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» затвердженої Наказом МВС від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове рішення, в якому задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 20 травня 2021 року по 03 квітня 2024 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 та довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) №08/56 від 03.04.2024.

На підставі наказу військової частини НОМЕР_1 № 280-ОС Про особовий склад звільнений з військової служби 3 квітня 2024 року.

Позивач подав заяву від 07.05.2024 №К-1003 до військової частини, в якій просив нарахувати винагороду за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) у розмірі 5400 гривень у розрахунку за квітень 2024 року.

Відповідач листом від 10.05.2024 повідомив, що Постанова № 168 має вищу юридичну силу ніж Наказ МВС №558. Поряд з цим, Наказ МВС № 558 набрав законної сили з 25.06.2018, а Постанова № 168 і Наказ МВС № 726 видані саме під час дії воєнного стану, у зв`язку з чим і виплачується додаткова винагорода військовослужбовцям строкової військової служби за особливості проходження служби. Отже, на період воєнного стану ОСОБА_1 , як військовослужбовцю строкової військової служби, додаткова винагорода за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) в розрахунку за квітень 2024 року НОМЕР_3 прикордонним загоном нарахована та виплачена вірно, в розмірі 600 гривень пропорційно часу проходження служби на місяць, а саме, з 01.04. по 03.04.2024 (а.с.8).

Вважаючи, що відповідач проявив бездіяльність в частині не нарахування та невиплати 5400,00 грн. винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям строкової військової служби за місяць квітень 2024 року, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із статтею 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частина 1 статті 9 Закону №2011-XII визначає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 п. 4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та № 69/2022 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 (далі - Постанова № 168).

Відповідно до абзацу восьмого пункту 1-1 Постанови №168, військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується винагорода за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови №168, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року №726 Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, затвердженого у Міністерстві юстиції України від 04.09.2023 за №1543/40599 (далі Наказ №726), визначено Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Підпунктом 6 пункту 2 Наказу МВС №726 визначено, що на період воєнного стану додаткова винагорода виплачуються у розмірі 6000 гривень військовослужбовцям строкової військової служби пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Цим же Наказом №726 передбачено, що винагороди, визначені пунктом 2 цих особливостей, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення (п. 14).

Матеріалами справи підтверджується, що в період дії правового режиму воєнного стану позивачу, як військовослужбовцю строкової військової служби, була нарахована та виплачена НОМЕР_3 прикордонним загоном додаткова грошова винагорода відповідно до часу проходження ним служби у квітні 2024, а саме з 01.04.2024 по 03.04.2024 включно, що складає три дні.

Враховуючи, що як встановлено судом, відповідач не допустив порушення права позивача на отримання додаткової винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) як військовослужбовцям строкової військової служби за місяць квітень 2024 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 в адміністративній справі №380/11756/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос