Справа № 640/6370/22
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року справа №640/6370/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік, з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік, з 01.08.1986 року по 15.08.1989 рік, з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік, призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 12.01.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/6370/22 без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

18 червня 2024 року від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/6370/22 на виконання Закону України № 2825-1X від 13 грудня 2022 р. «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначено головуючим суддею Лиска І.Г., та передано останньому.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду дану справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із відсутністю у Позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 необхідного пільгового стажу.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що його загальний стаж роботи становить понад 38 років 6 місяців, з них 6 років 3 місяці на роботах з особливо важкими умовами праці, що відносяться до Списку №1 та підтверджено записами трудової книжки Позивача.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон України № 1058-IV), із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України № 1058.

До заяви про призначення пенсії Позивач надав оригінали: паспорта, РНОКПП, довідки ВПО, трудової книжки, диплому.

Відповідно до записів трудової книжки Позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:

У Шахтоуправлінні «Торезьке» з 20.06.1984 року (згідно наказу № 209/к від 20.06.1984) по 29.08.1984 рік (згідно наказу № 295/к від 29.08.1984 року) на посаді підземного гірника очисного забою;

У Шахті «Прогрес» з 13.06.1985 року (згідно наказу №34к від 14.06.85 року) по 22.07.1985 рік (згідно наказу № 45к від 26.07.85 року) на посаді електрослюсаря підземного;

У Шахті «Пролетарська-Крута» з 01.08.1986 року (згідно наказу № 338к від 23.08.86 року) по 19.08.1987 рік на посаді механіка підземного з повним робочим днем під землею; з 20.08.1987 року (згідно наказу № 485к від 31.08.87 року) по 30.09.1987 рік на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; з 01.10.1987 року (згідно Наказу № 580к від 01.10.87 року) по 15.08.1989 рік (згідно Наказу № 406к від 14.08.89 року) на посаді механіка з повним підземним робочим днем; з 03.09.1991 року (згідно наказу № 528к від 04.09.91 року) по 25.08.1993 рік (згідно наказу № 522к від 25.08.93 року) на посаді заступника директора по виробництву.

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи на підставі яких зроблені відповідні записи.

Своїм Листом № 2600-0204-8/13450 від 25.01.2022 Відповідач повідомив мене, що у Позивача відсутній пільговий стаж, тому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У листі зазначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територія у Донецькій та Луганський областях, Автономній республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж має підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Позивач вважає, що його права порушені, звернувся за їх захистом до суду з даною позовною заявою.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого "Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї".

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 19.07.2003 №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина перша).

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року (пункт 2 частини другої).

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі по тексту - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції; стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування; стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.92 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основною метою атестації є регулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Пунктом 1 Порядку №442 визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з приписів пункту 4 Порядку №442, та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність атестації встановлюється підприємством у колективному договорі, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника (власника) підприємства, організації.

Відповідно до положень пункту 6 Порядку №442 та підпункту 1.4 пункту 1 Методичних рекомендацій, атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8, 9 Порядку №442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Системний аналіз вище наведеного правового регулювання дає підстави для висновку, що довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21.08.1992 року. Після 21.08.1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ №637.

Матеріалами справи підтверджується трудова діяльність позивача у періоди з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік, з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік, з 01.08.1986 року по 15.08.1989 рік, з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік у Шахтоуправлінні «Торезьке», у Шахті «Прогрес» та у Шахті «Пролетарська-Крута»; Трудова книжка позивача НОМЕР_1 не є дублікатом, всі записи про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідних посадових осіб та скріплені печаткою організації, виправлень трудова книжка не містить.

Жодних зауважень щодо зазначених записів у трудовій книжці позивача пенсійним органом не пред`являлось.

Водночас, трудова діяльність позивача у періоди з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік на посаді підземного гірника очисного забою; з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік на посаді електрослюсаря підземного; з 01.08.1986 року по 19.08.1987 рік на посаді механіка підземного з повним робочим днем під землею; з 20.08.1987 року по 30.09.1987 рік на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; з 01.10.1987 року по 15.08.1989 рік на посаді механіка з повним підземним робочим днем; з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік на посаді заступника директора по виробництву, підтверджує право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1.

Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці.

Відповідно до Додатку 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбаченого Наказом Міністерства Фінансів України N 435 від 14.04.2015 року «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» код підстави для обліку спец стажу передбачений для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, позивач має трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію за Списком № l зі зменшенням пенсійного віку, що підтверджується трудовою книжкою та Державним реєстром загальнообов`язкового державного соціального страхування, а враховуючи той факт, що за призначенням пенсії за Списком № 1 позивач звернувся 12.01.2022 після досягнення 50 років, то згідно із п.1 ч.2 ст.114 Закон України № 1058-IV у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві були відсутні підстави відмовити Позивачу у призначенні пенсії по Списку № 1.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383, результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442, та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року 10 і 17 березня, 14 квітня, 2 грудня 2015 року, 10 лютого, 12 квітня 2016 року (справи №№21-183а13, 21-519а14, 21-51а15, 21-585а14, 21-383а14, 21-1329а15, 21-5432а15, 21-6501а15), щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім того, суд зазначає, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шахтоуправління «Торезьке», Шахта «Прогрес» та Шахта «Пролетарська-Крута» були зареєстровані у Донецькій області та на сьогоднішній день діяльність підприємств припинена, а Донецька область знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, позивач не має можливості надати первинні документи, що знаходяться на підприємстві, а управління не має можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві.

Відсутність в управління можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17.

Згідно п.4.2 Порядку № 22-1, при прийомі документів для оформлення пенсій працівник повинен: зареєструвати заяву, перевірити зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Як наслідок, обов`язок перевіряти надані документи покладається на відповідача, тому його не здатність провести таку перевірку не може впливати на реалізацію права останнього, щодо отримання гідної пенсії.

Також слід враховувати практику Міжнародного суду ООН та його висновки від 21.06.1971 року, «намібійські винятки»: «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібі» зазначено що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Сyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ССПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до у існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії наданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б сім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, ко вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05 2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті для захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 §92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016. § 142).

Таким чином, практика Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини свідчить, що держава повинна визнавати ті відомості, що зазначені у документах виданих окупаційними органами влади, для захисту забезпечення прав своїх громадян, оскільки такі документи мають істотне значення і вплив на реалізацію відповідних прав людини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17 (провадження К/9901/30786/18) та від 27 лютого 2019 року у справі № 266/4889/16-а (провадження № К/9901/18644/18).

Суд зазначає, що з досліджених матеріалів, наданих позивачем до позовної заяви та з копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що спірні періоди шахтарської діяльності позивача підтверджені записами в трудовій книжці, наданими до пенсійного органу документами та відповідними копіями документів.

Суд також зауважує, що відповідач по справі не надав належних та достатніх доказів в обґрунтування правомірності своїх дії під час прийняття рішення викладеного в листі № 2600-0204-8/13450 від 25.01.2022 щодо обрахування пільгового стажу позивача та не зарахування всіх спірних періодів роботи по Списку № 1 із застосування кратного розміру.

Таким чином, спірні періоди трудової шахтарської діяльності позивача по Списку №1 мають бути враховані Пенсійним фондом під час призначення та перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та у відповідному кратному розмірі згідно вказаного вище положення ст. 8 Закону № 345.

Водночас позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 12.01.2022 не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно, оскільки станом на дату винесення рішення у цій справі відповідачем не було здійснення зарахування спірних періодів до загального страхового стажу, не обраховано наявний у позивача пільговий період роботи за Списком №1 та, як наслідок, не прийнято рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Суд зауважує, що від розміру загального страхового стажу (з урахуванням зарахування у пільговому обчисленні у полуторному розмірі) залежить розмір пенсії. Однак, підставою для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058 після досягнення віку 55 років, який, порівняно із пенсійним віком, визначеним для призначення пенсії за віком на загальних підставах, є нижчим, є наявність, крім необхідного загального страхового стажу, достатнього пільгового стажу роботи на роботах за Списком №1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, повноваження щодо встановлення розміру такого пільгового стажу надано в межах спірних відносин відповідачу, як такому, що здійснював розгляд заяви позивача про призначення пенсії.

За відсутності відмови у призначенні пільгової пенсії саме з підстав відсутності у позивача достатнього пільгового стажу на роботах за Списком №1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, без дослідження відповідачем означеного питання з урахуванням висновків суду у цій справі, у суду, відповідно, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити такий вид пенсії.

Водночас, з метою захисту прав та інтересів позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві в частині відмови у призначенні пенсії за віком, оскільки за наявності такого чинного рішення за наслідками розгляду заяви після зарахування відповідачем у пільговому обчисленні у полуторному розмірі періодів роботи позивача з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік, з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік, з 01.08.1986 року по 15.08.1989 рік, з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік та після розгляду ним питання щодо зарахування періоду роботи з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік, з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік, з 01.08.1986 року по 15.08.1989 рік, з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік як роботи по Списку №1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за наявності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах у відповідача буде відсутня така можливість з огляду на чинність рішення прийнятого на даний момент про відмову у призначенні пенсії за віком. Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог.

В свою чергу, позовні вимоги, заявлені до Головного правління Пенсійного фонду України у Київській області не підлягають задоволенню з огляду на відсутність з його сторони вчинення протиправних дій чи бездіяльності та винесення протиправних рішень.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України. Враховуючи часткове задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 800,00 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ в м. Києві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві розглянути питання про зарахування періоду роботи ОСОБА_1 період роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме з 20.06.1984 року по 29.08.1984 рік, з 13.06.1985 року по 22.07.1985 рік, з 01.08.1986 року по 15.08.1989 рік, з 03.09.1991 року по 25.08.1993 рік, з урахуванням висновків суду викладених вище.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.