Справа № 420/10529/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправним та скасування рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач) від 25.03.2025 року №30, про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 18.03.2025 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 18.03.2025 року та зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.01.1970 по 01.07.1970; з 22.11.1973 по 30.12.1975; з 30.12.1975 по 01.04.1976; з 09.04.1976 по 04.07.1978; з 13.09.1978 по 02.07.1990; з 02.07.1990 по 25.11.1996; з 26.11.1996 по 26.04.1999; з 26.07.1999 по 26.06.2000, з дати подання заяви про призначення пенсії, а саме з 18.03.2025 року, мотивуючи це тим, що відповідач не зарахував вказаний період трудової діяльності через те, що титульний аркуш трудової книжки заповнений різними пастами, та вона вважає це неправомірним та звернулась до суду.

Ухвалою судді від 15.04.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію заяви з додатками ОСОБА_1 , що подавалась до пенсійного органу..

Відповідач надав суду відзив у якому позов не визнав та зазначив, що 18.03.2025 Позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою № 2415 про перерахунок пенсії. Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22 1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління ПФУ в Одеській області, яке було уповноважене розглянути подану Позивачем заяву.

На підставі заяви та наданих документів Головним управління винесено Рішення № 30 від 25.03.2025 про відмову Позивачу у перерахунку пенсії оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня повна дата народження власника документу та відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58. Враховуючи те, що трудова книжка Позивача заповнена з порушенням вимог Інструкції № 58, у Головного управління відсутні підстави для врахування спірних періодів до страхового стажу за трудовою книжкою. З наведеного вбачається, що у Позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

Позивач надав до суду відповідь на відзив.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач з 01.07.2017 року отримує пенсію за віком від пенсійного органу.

18.03.2025 Позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою № 2415 про перерахунок пенсії через набуття стажу для повної пенсії.

. Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22 1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), заява позивача за принципом екстериторіальності була передана для прийняття рішення до Головного управління ПФУ в Одеській області.

На підставі заяви та наданих документів відповідачем винесено Рішення № 30 від 25.03.2025 про відмову позивачу у перерахунку пенсії з підстав того, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня повна дата народження власника документу та відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58.

Позивач не погодилась з вказаним рішенням та звернулась до суд з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІУ .

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-ІУ.

Станом на дату звернення до Пенсійного фонду ОСОБА_1 досягла 73 річного віку, та , вважає, що має стаж, що необхідний для перерахунку раніше призначеної пенсії.

Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.03.2025 № 30, відповідач відмовив в перерахунку пенсії за віком, оскільки надана титульна сторінка трудової книжки заповнена різними пастами.

Та як вбачається з Форми РС-право про перерахунок пенсії позивача від 08.01.2025 року до періодів діяльності які враховані для стажу позивача

Включені періоди : з 26.10.89 по по 02.07.1990року, по 02.07.1990; з 02.07.1990 по 25.11.1996; з 26.11.1996 по 26.04.1999; з 26.07.1999 по 26.06.2000 які позивач зазначає у позові як такі що не враховані, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте періоди трудової діяльності позивача, а саме: з 15.01.1970 по 01.07.1970; з 22.11.1973 по 30.12.1975; з 30.12.1975 по 01.04.1976; з 09.04.1976 по 04.07.1978; з 13.09.1978 по 20.09.1988 року відповідачем не враховані до трудового стажу.

При цьому щодо періоду з 21.09.1988року по 25.10.1989року суд зазначає що матеріали справи не місять доказів того, що у вказаний період позивач була працевлаштована, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Судом враховується, що належно оформленими записами у трудовій книжці від 15.01.1970 року з 01 по 13-й підтверджується період роботи позивача з 15.01.1970 року по 20.09.1988року, та у оскаржуваному рішенні та відзиві відповідач не зазначає наявність недоліків в цих записах чи зауваженнях до них.

На час початку роботи позивача -15.01.1970 році та звільненні з роботи 01.07.1970р. з Вознесеньській держплеменній станції була чинною

Постанова Ради народних комісарів СРСР від 20.12.1938 року №1320 «Про ведення трудових книжок» (далі Постанова 1320).

Відповідно до п.2 Постанови №1320 в трудові книжки вносяться наступні відомості про власника трудової книжки: приізвище, ім`я по батькові, вік, освіта, професія та відомості про його роботу, про перехід його з одного підприємства (установи) в інше, про причини такого переходу, а також про отримані ним заохочення та нагороди.

Згідно п.10 Постанови №1320 трудові книжки заповнюються адміністрацією підприємств та установ з дотриманням наступних правил: а) рік народження, средня та вища освіта вказуються тільки на підставі документів. Навчальна освіта може бути вказано зі слів робочого або службовця; б) в графі "Професія" вказується основна професія -у відповідності із заявою самого робочего або службовця; в) в розділі "Відомості про роботу" раніше за все вноситься наступний запис по графі 3: "Загальний стаж роботи по найму до вступу на підприємство (установу), яке видає Трудову книжку, складає стільки то років". У графеі4 відповідно пишеться: "Підтверджено документами стаж стільки то років і записан зі слів, стаж стільки-то років";г) далі пишеться у вигляді заголовка найменування підприємства (установа), яка видає Трудовую книжку. Під цим заголовком вносяться записи о часі прийому на роботу в дане підприємство (установу) та о переміщені по роботі, відбувшихся до заповнення Трудовой книжки.

Та з аналізу вищенаведеної Постанови №1320 вбачається, що в трудовій книжці на час її заповнення в 1970 році не вимагалось вказувати дату, а тільки рік народження, та не вимагалось ставити печатку підприємства, а тому судом відхиляються вказані зауваження відповідача.

При цьому у вказані Постанові №1320 відсутні будь які вимоги щодо порядку оформлення внесення виправлень у раніше вчинені записи чи на їх заборону.

Відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення не врахував те, що на час початку заповнення трудової книжки в 1970 році Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) ще не діяла, та її вимоги не розповсюджуються на книжки видані раніше, та будь яких замін трудових книжок виданих раніше діючим законодаством не передбачалось.

Та вказана Постанова №1320 діяла до набрання чинності постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162, якою прийнято Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, тобто шонайменш до 20.07.1970року.

Водночас відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Мінстерства праці України міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пункту 1.3 Інструкції №58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Судом встановлено, що в даному випадку запис про прийом на роботу на посаду вперше - №1 від 15.01.1970 року записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, вчинений на підставі наказу № 2 від 12.01.1970, та запис №2) про звільнення з посади має відтиск печатки, посаду, підпис та прізвище особи, яка його вчинила, шо підтверджується трудовою книжкою від 15.01.1970р.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 в справі № 677/277/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17 та від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період. Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Верховний Суд в постанові від 12.12.2019 за результатом розгляду справи № 229/3431/16-а дійшов висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Тобто однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Головне управління Пенсійного фонду України не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, рішення відповідача в частині неврахування трудового стажу в періоди роботи з 15.01.1970 р. по 20.09.1988 р., з мотивів навності запису в титульному листі трудовій книжці різними пастами мають формальні ознаки «законності», та не відповідає духу закону, який надає право на призначення пенсії за віком за наявності встановлених ним умов, та є непропорційним меті такої відмови, тоді як згідно Постанови №1320 на час оформлення трудової унижки в 1970 році зазначення повної дати народження, та печатка на титульному аркуші трудової книжки не вимагались.

При цьому суд враховує, що прізвище, ім`я по батькову, рік народження, дата заповнення трудової книжки вчинені однією ручкою, а щодо професії, освіти іншим.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ (далі - Закон №1058-ІУ) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до заяви про призначення (перерахунок) пенсії необхідні документи подаються до органів Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку , визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника , який дії на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з абзацами 1,3 пункту 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Особі, або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справи.

Пунктом 4.2 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Згідно з абзацом першим пункту 4,7 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п.9 розділу 1 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затверджених Постановою правління ПФУ 30.07.2015 р. № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 р. №991/2743 органи Пенсійного фонду не мають право права: вимагати від заявника надання документів, інформації або вчинення дій, надання або здійснення яких не передбачено законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відповідні відносини, або які знаходяться в розпорядженні відповідного органу Пенсійного фонду.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено порядок розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки позивачу не було в письмовому вигляді запропоновано усунути недоліки та надати підтверджуючі документи, а одразу 25.03.2025 року було винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії, не запропонувавши надати додаткових відомостей.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Відповідача підлягає скасуванню.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суд сплатив судовий збір 09.04.2025 року у сумі 1211,20грн., то з відповідача відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача підлягає стягнення сума судових витрат у розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.03.2025 року №30, про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 18.03.2025 року та зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.01.1970 по 01.07.1970; з 22.11.1973 по 30.12.1975; з 30.12.1975 по 01.04.1976; з 09.04.1976 по 04.07.1978; з 13.09.1978 по 20.09.1988року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211.20грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України..

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_1

Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83) .

Суддя Е.А.Іванов