Справа № 380/18326/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18326/24 пров. № А/857/1498/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Пліша М.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду 09 грудня 2024 року (головуючий суддя Крутько О.В.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львів, у справі № 380/18326/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

29.08.2024 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29 липня 2024 року № 33 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши у подвійному розмірі період роботи з 12 жовтня 1992 року по 31 березня 2024 року, з 01 серпня 2024 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 09 грудня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у відділеннях інтенсивної терапії закладів охорони здоров`я після 2004 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду 09 грудня 2024 року та в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Також зазначає, що відповідно до наданих довідок Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування швидкої медичної допомоги» від 26.03.2024 №188 та від 12.07.2024 №250201-вих.-100757 визначити належність відділень гіпербаричної оксигенації, інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації, гіпербаричної оксигенації інтенсивної терапії до відділення реанімації не можливо. Оскільки відділення гіпербаричної оксигенації, інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації, гіпербаричної оксигенації інтенсивної терапії є вузькоспеціальними відділеннями інтенсивної терапії, тому інформація потребує уточнення на підставі первинних документів (положення про відділення тощо.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.07.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати їй пенсію із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 12.10.1992 до 31.03.2024 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За принципом екстериторіальності заява позивачки направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення №33 від 29.07.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Рішення мотивовано таким: відповідно до наданих довідок Комунального некомерційного підприємства «Львівського територіального медичного об`єднання «Багатопрофільної клінічної лікарні інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги» від 26.03.2024 №188 та від 12.07.2024 №260201-вих.-100757 визначити належність відділень гіпербаричної оксигенації, інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації, гіпербаричної оксигенації інтенсивної терапії до відділень реанімації неможливо. Тому дана інформація потребує уточнення на підставі первинних документів (положення про відділення тощо).

Вважаючи рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії протиправним та таким, що порушує її права, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з пунктом 16 розділу XV Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Положеннями статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» проведено реорганізацію анестезіологічної служби, зокрема, відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділенні (групи анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до Переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділення реанімації.

У складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я створено такі відділення (групи, палати):

- Відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії;

- Анестезіологічну групу;

- Відділення інтенсивної терапії загального профілю;

- Відділення анестезіології з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії;

- Вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.06.1993 №134 «Про поширення та удосконалення методу баротерапії в Україні» в медичних установах, де є необхідність надання однопрофільного або застосування однотипного методу лікування організовуються вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації.

Відповідно до роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року №10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як це встановлено судом першої інстанції з записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.10.1981, ОСОБА_1 з 12.10.1992 працює на посаді медсестри, старшої медсестри відділення гіпербаричної оксигенації (згодом відділення інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації) у КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Відповідно до листа КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 12 липня 2024 року №260201-вих.-100757 період роботи позивачки у відділенні гіпербаричної оксигенації (інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації) з 12.10.1992 по 31.12.2003 може бути обрахований у подвійному розмірі для зарахування страхового стажу відповідно до статті 60 Закону №1788.

Відтак, за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у відділеннях інтенсивної терапії закладів охорони здоров`я після 2004 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначений висновок узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, у якій суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ період роботи позивача у відділенні гіпербаричної оксигенації інтенсивної терапії Львівської обласної клінічної лікарні після 01.04.2004, тобто після дати набрання чинності Законом № 1058-IV.

Отже, робота ОСОБА_1 у відділенні гіпербаричної оксигенації (відділення інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації, відділення анестезіології та інтенсивної терапії) Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», ВП «Лікарня Святого Миколая» дає право на зарахування стажу роботи у цих закладах у подвійному розмірі, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1981, довідками №188 від 26.03.2024 та №260201-вих.-100757 від 12.07.2024.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин належними та допустимими доказами, якими є записи трудової книжки та уточнюючі довідки, підтверджується робота ОСОБА_1 у відділенні гіпербаричної оксигенації (відділення інтенсивної терапії гіпербаричної оксигенації, відділення анестезіології та інтенсивної терапії) Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», ВП «Лікарня Святого Миколая», що дає право позивачу на зарахування стажу роботи у цих закладах у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду 09 грудня 2024 року у справі № 380/18326/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
М. А. Пліш