Справа № 580/5616/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року справа № 580/5616/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у в залі суду правилами спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИДААГРО» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

20.05.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИДААГРО» (20202, Черкаська обл., м.Звенигородка, вул. Павла Скоропадського, 42; ) (далі позивач) до Житомирської митниці (10000, м.Житомир, вул. Перемоги, 42; ) (далі відповідач) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA101020/2025/000071/2 від 11.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000351.

Додатково просив відшкодувати йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 6056,00грн.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що відповідач у спірних рішеннях вказав, що митна вартість постановленого товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Оскільки вартість товару визначена продавцем та погоджена з позивачем, а товар є таким, що був у використанні, задекларована митна вартість вірно.

Ухвалою від 221.05.2025 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене провадження у справі.

06.06.2025 відповідач на адресу суду подав відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позову відмовити. Акцентує про недоплату судового збору позивачем за подання позовної заяви. Стверджує, що в поданих для декларування документах містилися неточності: відсутній підпис покупця або відміток про узгодженість сторін на інвойсі; не підтверджено транспортне перевезення конкретної партії товару та не надано заявок на транспортування; копія митної декларації країни відправлення надана мовою, що не є офіційною мовою СОТ. Не підтверджено витрати, пов`язані з транспортуванням товару. Після консультацій встановлено неповно задекларовану митну вартість товару, у зв`язку з чим послідовним методом визначено та застосовано резервний метод обчислення.

Додатково відповідач подав клопотання про зменшення судових витрат на адвоката з підставі не співмірності його розміру.

Правом подати відповідь позивач не скористався.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

24.02.2025 між іноземною компанією «D.O.B. Landtechnik AG» (Німеччина) (далі Продавець), та позивачем, як покупцем, укладено зовнішньоекономічний контракт №53 МАТ, відповідно до якого продавець продає, а покупець приймає та оплачує сільськогосподарську техніку (далі товар) згідно з інвойсом за кожну окрему поставку товару (п.1.1.).Товар поставляється на умовах поставки, зазначеної в інвойсі (п.3.2.1). Ціна товару обумовлюється Сторонами на кожну партію товару та фіксується в інвойсі (п.4.1.). Загальна сума договору складається з окремих інвойсів на кожну одиницю товару, обумовлену в інвойсі (п.4.2 вказаного Контракту). Контракт набирає чинності з його підписанням обома сторонами (п.10.1).

Умови зовнішньоекономічного контракту свідчать про те, що документ (інвойс), в якому визначені найменування, перелік, кількість, ціна, умови поставки товару, повинен бути погоджений обома сторонами.

11.03.2025 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир центральний» з метою імпорту товару «обприскувач навісний», що ввозився на адресу позивача, подано митну декларацію № 25UA87U4.

Митна вартість декларантом визначена за основним 1(першим) методом за ціною договору на рівні 4000,00 євро за одиницю, що відображено в графах 42,43 декларації.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав документи, вказані за кодами, що відображено у графі 44 МД:

контракт купівлі-продажу № 53 МАТ від 24.02.2025 (код 4100);

рахунок-фактуру (інвойс) №22503115 від 06.03.2025 (код 0380);

рахунок-проформу № від 24.02.2025 (код 0325);

автотранспортну накладну (СМР) A№201464 від 06.03.2025 (код 0730);

довідку про транспортні витрати №DT0261 від 10.03.2025 (код 3007);

платіжну квитанцію №б/н від 03.03.2025 (код 3002);

договір про перевезення вантажів від 13.09.2024 № 7587-02 (код 4301);

фотографічні зображення (код 9000).

Інформація про вартість товару вказана у копії митної декларації країни відправлення №25DE68B0 від 05.03.2025 надано іноземною мовою без перекладу на українську мову.

Договір № 7587-02 від 13.09.2024 укладено між ПП «Юніс-ТЕП» та ФОП ОСОБА_1 регулює та визначає порядок взаємовідносин Експедитора та Перевізника при здійсненні міжнародних та міжміських перевезень вантажів автомобільним транспортом при наданні послуг вказаних у Заявках, які є невід`ємною частиною Договору. Водночас до митного оформлення Заявку про надання послуг з перевезення товару не надано.

Вказана проформа-інвойс від 24.02.202524№ та фактура інвойс №22503115 від 06.03.2025 не містять підпису уповноваженої особи покупця або інших відміток, які би свідчили про узгодженість його умов обома сторонами.

Довідка про вартість міжнародного перевезення вантажу № DT0261 від 10.03.2025 не містить інформацію про товар, що транспортувався, його опис, кількість, вагу, посилання на реквізити автотранспортного документа (CMR), договір на перевезення, інформацію про замовника послуг тощо. Тобто, не містить достатніх відомостей, які свідчили б про те, що вона стосується перевезення саме оцінюваної партії товару.

Вказані виявленні розбіжності у документах описані під час проведення консультації в повідомленні відповідача, як підстави необхідності подати передбачені ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, копію митної декларації країни відправлення.

11.03.2025 відповідач виніс оскаржувані рішення: рішення №UA101020/2025/000071/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000351.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на зазначений товар, методи 2а та 2б не могли бути застосовані у зв`язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості. Проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) «Інспектор» за схожими товарами. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, як те зазначено в митній декларації №24UA92U0 від 11.11.2024: «Сільськогосподарський причепний оприскувач, «Seguip SVX 3200», тип-SN73224J1, що був у використанні, 1999 року виготовлення, серійний № 1008940 - 1 штука. Це пристрій, призначений для використання у сільському господарстві для розпилювання рідких речовин, змонтований на шассі, що тягнеться за допомогою трактора без ручного керування, несамохідний, ємність бака - 3200л, ширина захвату крил: 28м. Торговельна марка: «Seguip». Виробник: компанія «CARUELLE NICOLAS», вартість: 8032,80 евро за одиницю». Тому відповідач для коригування митної вартості на вказаний товар застосував резервний метод, урахуванням раніше визнаної митним органом митної вартості згідно з МД №24UA92U0 від 11.11.2024, тобто скориговано за вартістю раніше ввезеного схожого товару (Сільськогосподарський причепний оприскувач,"Seguip SVX 3200", тип-SN73224J1, що був у використанні, 1999 року виготовлення, серійний № 1008940 - 1 штука, являє собою пристрій, призначений для використання у сільському господарстві для розпилювання рідких речовин, змонтований на шассі, що тягнеться за допомогою трактора, без ручного керування, несамохідний, ємність бака - 3200л, ширина захвату крил: 28м., торговельна марка: «Seguip», виробник компанія «CARUELLE NICOLAS», вартість товару 8032,80 евро.

На думку позивача, митна вартість товару після винесення рішення про коригування митної вартості складає 2832754,54 грн. Розмір митної вартості збільшеної відповідачем становить 1270 533,73 грн.

У подальшому товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації №25UA46U4 від 11.03.2025 із застосуванням фінансових гарантій у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у розмірі 27110,98 грн.

Тому позивач звернувся позовною заявою в суд.

Оцінюючи спірні правовідносини суд врахував вимогу ст.19 Конституції України, відповідно до якої орган державної влади, його службова або посадова особа зобов`язана діяти в межах, спосіб та порядку, що визначені законом.

Частиною 8 ст.264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України) визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок).

Орган доходів і зборів згідно з ч.9 ст.264 МК України не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.10 вказаної статті МК України відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Відповідно до ч.11 ст.264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Якщо вони, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У ч.3 ст.54 МК України вказано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Порядок коригування митної вартості товарів визначений у ст.55 МК України.

Зокрема, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Норми підп.2.2 розділу ІІ Порядку приписують, що після прийняття МД для митного оформлення у разі подання МД на паперовому носії необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, визначається посадовою особою ПМО під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5 - 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку.

Інформація про необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу IV інформаційного аркуша, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку (далі - Інформаційний аркуш), із зазначенням коду документа, посади, прізвища, ініціалів, дати та часу встановлення вимоги, та засвідчується особистим підписом посадової особи.

Інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу IV Інформаційного аркуша.

Декларант після отримання повідомлення про вимогу надання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій надає документи безпосередньо до підрозділу митних компетенцій іншої митниці або до митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Відповідно до п.8.1 розділу VIІI Порядку у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У ній згідно з п.8.2 Порядку зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Для оцінки доводів сторін щодо визначеної митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд урахував, що методи її визначення вказані у ст.57 МК України:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.5 ст.57 МК України У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно зі ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.54 МК України здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

То ж перевіряючи зміст отриманих під час декларування документів, відповідач діяв з дотриманням меж владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до Угоди про застосування Світової організації торгівлі від 15.04.1994, до якої Україна приєдналася 16.05.2008, офіційними мовами СОТ є англійська, французька та іспанська.

То ж документи, які не перекладені у встановленому законом порядку, обґрунтовано не використано для перевірки правильності визначення митної вартості товару.

Докази надання позивачем відповідачу висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару, виписки з бухгалтерської документації, ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, каталогів, рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) відсутні.

Форми та обсяги митного контролю обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками (ч.1 ст. 320 МКУ). Інформація про митне оформлення аналогічних товарів, що здійснювалися раніше за більшою митною вартістю може бути підставою для проведення поглибленого контролю визначеної митної вартості та детальної перевірки поданих декларантом документів та не є підставою для коригування митної вартості.

То ж оцінюючи доводи сторін щодо наявності в спірних правовідносинах у відповідача підстав вважати, що декларант подав неповні відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно зі вказаними вище МД, суд врахував.

Як свідчать встановлені обставини спору з досліджених доказів, наданий пакет документів для митного оформлення транспортного засобу має неточності. Інвойс не має підпису покупця. Підтверджено відомостями МД в описі документів до товару в гр.44, що заява на транспортно-експедиційні послуги, в якій зазначено вартість перевезення та яка є невід`ємною частиною відповідного договору, не подавалася. Довідка про витрати на доставку вантажу не містить відомостей про транспортування визначеного товару, переміщуваного вказаною вище МД, саме позивачу. Отже, вартість доставки товару, як складову його митної вартості, не підтверджено.

Згідно з ч.1 ст. 320 МК України форми та обсяги митного контролю обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками. Інформація про митне оформлення аналогічних товарів, що здійснювалися раніше за більшою митною вартістю може бути підставою для проведення поглибленого контролю визначеної митної вартості та детальної перевірки поданих декларантом документів та не є підставою для коригування митної вартості.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, (далі Правила) в графі 33 рішення вказується: про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів; результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо.

Відповідно до гр.33 Правил інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби застосовується при визначенні митної вартості за методами 2а, 2б,та 2ґ, а пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії надаються лише у

випадках застосування методів визначення митної вартості 2а за ціною договору щодо ідентичних товарів або 2б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У випадку застосування резервного методу (2ґ) визначення митної вартості Правилами передбачено зазначення у рішенні докладної інформації та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Водночас послідовність застосування методів визначення товару належно обґрунтована в спірному рішенні та відповідає вказаним вище приписам закону. Зокрема, не спростовано факту відсутності імпорту ідентичного товару, а застосування митної вартості подібного ввезеного в Україну за вказаними в спірному рішенні характеристиками обґрунтоване та переконливе. Відсутні докази наявності в ньому таких характеристик, що унеможливлюють її застосування. Порушень відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень суд не встановив.

Урахувавши вказані вище норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення оформлені з дотриманням вимог законодавства з передбачених законом підстав, є правомірні та не підлягають скасуванню.

З огляду на результати вирішення спору, понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. 1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИДААГРО» (20202, Черкаська обл., м.Звенигородка, вул. Павла Скоропадського, 42; ) до Житомирської митниці (10000, м.Житомир, вул. Перемоги, 42; ) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2025/000071/2 від 11.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000351.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копії рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене та підписане 21.07.2025.