Справа № 200/1430/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року справа №200/1430/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року (повне судове рішення складено 01 квітня 2025 року) у справі № 200/1430/25 (суддя в І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивача за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932,29 грн;

- зобов`язати відповідача сплатити позивачеві пенсію за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 223 932,29 грн негайно після набрання судовим рішенням законної сили з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі за період затримки її виплати на один і більше календарних місяців по дату фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність невиплати сум пенсії, оскільки відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932,29 грн.

Зобов`язано Управління сплатити позивачу пенсію за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932,29 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на обмеження бюджетних асигнувань.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 620/3610/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30 грудня 2021 року.

Вказане рішення набрало законної сили 13 березня 2023 року.

На виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 30 грудня 2021 року, що підтверджується протоколом від 26 травня 2024 року.

Позивач знаходиться на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За відомостями листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 лютого 2025 року виплата поточної пенсії здійснюється з травня 2023 року. Доплата згідно з рішенням суду за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року у сумі 223 932, 29 грн як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду України та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Помісячний розрахунок суми боргу наведено відповідачем у довідці про розрахунок суми боргу.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Матеріалами справи підтверджується невиплата нарахованої суми пенсії за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932, 29 грн з огляду на відсутність бюджетного фінансування.

Суд зазначає, що гарантовані законом виплати не можуть бути поставлені в залежність від видатків бюджету.

Доводи відповідача щодо закриття провадження у справі суд не приймає до уваги з огляду на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 380/1184/24, від 13 січня 2025 року у справі № 620/11148/24, за якою спір у справі, що розглядається, хоч і виник між тими ж сторонами, однак стосується іншого предмета та інших підстав.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивача за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932, 29 грн підлягають задоволенню.

Похідна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача сплатити позивачеві пенсію за період з 30 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 223 932, 29 грн.

Вимоги про негайне виконання рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки виходять за межі статті 371 КАС України, оскільки позивач вимоги про стягнення пенсії не заявляв.

Вимоги щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є передчасними.

За останньою правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-ІІІ) і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159) фактично встановлено обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання в разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії. Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити в її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації в указаний період свідчить про відмову виплатити згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Оскільки виплата заборгованості з пенсії ще не проведена, то передчасно стверджувати про порушення прав позивача.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі № 200/1430/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 липня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар