Справа № 371/1837/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 371/1837/24 Суддя (судді) першої інстанції: Геліч Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області, в якій просила:

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області Обухівське районне управління поліції відділ поліції № 2 скласти та передати до суду в порядку ст. 276 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 водія автомобіля «Alfa Romeo», за ст. 124 КУпАП, яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди 16 лютого 2024 року о 13 год. 40 хв. на 104 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначено, що в провадженні Миронівського районного суду Київської області перебувала справа № 371/229/24, щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.08.2024 року, суд з`ясувавши всі обставини справи, дійшов висновків: «поліцією чітко зафіксовано, шо причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною ДТП та наслідками (пошкодженням автомобілів) містяться саме в діях водія ОСОБА_2 , а тому, дії ОСОБА_1 не знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

За таких обставин, вважає, що оскільки вина водія ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи, а її дії не знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, враховуючи вимоги ч. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 .

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як письмові, так і ті, що надані під час розгдяду справи в суді першої та апеляційної інстанції, є логічними, послідовними, доповнюють одні одного.

Із пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та спеціаліста (судового експерта КНІДЕСЕ) ОСОБА_4 вбачається, що водій автомобіля «Alfa Romeo» створив для автомобіля «Hondа CR-V» небезпечну ситуацію, в результаті чого водій автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_1 для усунення небезпеки вимушена була звернути вправо, внаслідок чого втратила керування, в`їхала у відбійник, потім її викинуло на зустрічну смугу, де відбулось зіткнення з aвтoмoбiлe «Renault Dоккег» тобто, водій автомобіля «Honda CR-V» діяла в умовах крайньої необхідності (копія постанови додається). Таким чином, водій ОСОБА_1 є потерпілою в ДТП особою, однак, не може отримати страхове відшкодування на ремонт пошкодженого автомобіля оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за порушення ст. 124 КУпАП не складався.

Як вбачається з матеріалів справи № 371/229/24, у зв`язку із створенням аварійної ситуації водієм ОСОБА_2 , автомобілі «Honda CR-V» та «Renault Dokker» отримали механічні ушкодження, а їхнім власникам завдано матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, саме дії водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Alfa Romeo», призвели до настання ДТП та містять у собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного ДТП не встановлена, представник Позивача звернувся до відповідача з заявою щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ст. 276 КУпАП та притягнення ОСОБА_2 , водія автомобіля «Alfa Romeo», яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди 16 лютого 2024 року о 13 год. 40 хв. на 104 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак в задоволенні заяви відмовлено.

16.02.2024 поліцейським СРПП ВП № 2 Обухівського РУП старшим сержантом Даніловим О.В. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №183146, відповідно до якого, 16 лютого 2025 року о 17 год. 50 хв. на 104 км автодороги «Київ-Знам`янка» ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та допустила зіткнення з відбійником та виїхала на зустрічну смугу руху, де зіткнулася з автомобілем «Renault dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався на зустріч, в наслідок зіткнення автомобілі дістали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 та 13.1 Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим її дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Згідно з постановою Миронівського районного суду Київської області від 29.02.2024 року у справі № 371/229/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.08.2024, постанову Миронівського районного суду Київської області від 29.02.2024 року у справі №371/229/24 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, в мотивувальній частині рішення дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП, оскільки остання діяла в умовах крайньої необхідності.

Також, апеляційним судом встановлено, що причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною ДТП та наслідками (пошкодженням автомобілів) містяться саме в діях водія ОСОБА_2 , а тому дії ОСОБА_1 не знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

28.10.2024 адвокат Волощук В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області із заявою про складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якій просив скласти та передати на розгляд до суду протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП щодо ОСОБА_2 , яка була учасником ДТП 16.02.2024.

Листом від 08.11.2024 року начальник відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області фактично повідомив про відмову у задоволенні заяви адвоката Волощука В.В.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду вів 01.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.07.2025.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зґявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у зв`язку із створенням аварійної ситуації водієм ОСОБА_2 автомобілі «Honda CR-V» та «Renault Dokker» отримали механічні ушкодження, а їхнім власникам завдано матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, саме дії водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Alfa Romeo», призвели до настання ДТП та містять у собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного ДТП не встановлена, представник позивача звернувся до Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області із заявою щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ст. 276 КУпАП та притягнення ОСОБА_2 , водія автомобіля «Alfa Romeo», яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди 16 лютого 2024 року о 13 год. 40 хв. на 104 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак в задоволенні заяви відмовлено.

16.02.2024 поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП старшим сержантом Даніловим О.В. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №183146, відповідно до якого 16 лютого 2025 року о 17 год. 50 хв. на 104 км автодороги «Київ-Знам`янка» ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та допустила зіткнення з відбійником та виїхала на зустрічну смугу руху де зіткнулася з автомобілем «Renault dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався на зустріч, в наслідок зіткнення автомобілі дістали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 та 13.1 Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим її дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Згідно з постановою Миронівського районного суду Київської області від 29.02.2024 року у справі № 371/229/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.08.2024, постанову Миронівського районного суду Київської області від 29.02.2024 року у справі № 371/229/24 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, в мотивувальній частині рішення дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, оскільки остання діяла в умовах крайньої необхідності.

Також, апеляційним судом встановлено, що причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною ДТП та наслідками (пошкодженням автомобілів) містяться саме в діях водія ОСОБА_2 , а тому дії ОСОБА_1 не знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

28.10.2024 адвокат Волощук В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області із заявою про складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якій просив скласти та передати на розгляд до суду протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП щодо ОСОБА_2 , яка була учасником ДТП 16.02.2024.

Листом від 08.11.2024 року начальник відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області фактично повідомив про відмову у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 .

Царук К.Ю., не погодившись із зазначеним, вважаючи, таку позицію незаконною звернулася до Миронівського районного суду Київської області.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що саме суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення належить виключне повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи. Суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, при розгляді даної справи, також належить виключне повноваження щодо оцінки доказів, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності на відміну від суду, який розглядає спір в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП.

Як зазначив суд першої інстанції, позивачем не було конкретизовано та сформульовано, в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин, у зв`язку із не притягненням відповідачем - іншої особи до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, в даному випадку, обраний позивачем такий спосіб захисту, як оскарження дій працівників поліції та зобов`язання їх скласти процесуальні документи з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для скаржника жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

Крім того, з огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси заявника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не складення протоколу відносно іншої особи, не порушує права позивача, оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють його права і обов`язки саме у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- Вирішення питання про наявність чи відсутність провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відноситься до повноважень Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області, а є виключною компетенцією суду, який розглядає такі справи на підставі матеріалів, направлених з органів національної поліції.

- Недоречними є твердження відповідача щодо того, що оскільки питання про притягнення одного з учасників дорожньо-транспортної пригоди розглянуто, відповідач може не складати протокол про адміністративне правопорушення у відношенні іншого водія.

- Відповідачем не доведено факт реагування на повідомлення позивача про вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

- ГУ Національної поліції в Київській області Обухівське РУП відділ поліції № 2 неправомірно відмовило у складенні протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія автомобіля «Alfa Romeo» ОСОБА_2 , яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди 16 лютого 2024 року о 12 год. 50 хв. на 104 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка, в порядку ст. 276 КУпАП, а суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, які не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати:

1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ст. 124 КУпАП).

Згідно з приписами ст. 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) передбачено, що разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені статтею 124 КУпАП.

Згідно з п. 1 Розділу VIII Інструкції № 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Cтаттею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення належить виключне повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи. Суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, при розгляді даної справи, також належить виключне повноваження щодо оцінки доказів, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності на відміну від суду, який розглядає спір в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП.

Колегія суддів звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення виноситься на місці скоєння адміністративного правопорушення. Нормами КУпАП та Інструкції не передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення за заявою одного з учасників ДТП, після вжитих заходів об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та після винесення судом рішення, якщо у цьому рішенні немає відповідної вказівки суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Натомість, оспорювані ОСОБА_1 дії або бездіяльність відповідача повинні мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту, як оскарження дій працівників поліції та зобов`язання їх скласти процесуальні документи з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для скаржника юридичних прав та/чи не спричинить виникнення відновлення прав особи.

Крім того, з огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси заявника.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 826/3585/18, від 14 липня 2020 року у справі № 363/3888/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що бездіяльність відповідача щодо не складення протоколу відносно іншої особи, не порушує права ОСОБА_1 , оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють її права і обов`язки саме у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Національною поліцією.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов цілком обґрунтованого та правильного висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Отже, вимоги апелянта є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко