Справа № 420/16347/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (вул. Дмитра Іванова, м. Одеса, 65005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі ТУ ДСА), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправними дії ТУ ДСА щодо нарахування суддівської винагороди у виданій їй - ОСОБА_1 , довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.04.2025 №1553/25 - вих, обчисленої з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;

зобов`язати ТУ ДСА видати їй - ОСОБА_1 , довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій нарахувати суддівську винагороду з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн;

визнати протиправними дії ТУ ДСА щодо нарахування суддівської винагороди у виданій їй - ОСОБА_1 , довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.04.2025 №1552/25 -вих, обчисленої з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;

зобов`язати ТУ ДСА видати їй - ОСОБА_1 , довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій нарахувати суддівську винагороду з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01.01.2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до п.2 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посилаючись на практику Верховного Суду у справах від 10.11.2021 року у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 22.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 12.07.2023 року у справі №140/5481/22, від 24.07.2023 року у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі №240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі №240/3795/22, від 02.08.2023 року у справі №560/5597/22, від 18.10.2023 року у справі №400/12428/21, від 20.11.2023 року у справі №120/709/22-а, від 21.03.2024 у справі №620/4971/23, зазначає, що має право на отримання щомісячного довічного утриманні судді у відставці виходячи з розрахунку посадового окладу судді з розміру прожиткового мінімуму 3028 грн, встановленого Законами України «Про Державний бюджет на 2024 рік» та «Про Державний бюджет на 2025 рік».

З метою отримання нових довідок про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн, вона звернулася до відповідача із заявою, за результатом розгляду якої їй видано довідки із розрахунку базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, не погоджуючись з доводами позивачки щодо неправомірності дій при розрахунку сум, вказаних в довідках обчислених за величиною, яка застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року та з 1 січня 2025 року у розмірі 2102 грн.

На думку відповідача, норма, на яку посилається позивач (ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Тобто необхідно враховувати положення інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді. Такі норми доповнюють ч.3 ст.135 Закону №1402-VІІІ і становлять єдину спеціальну норму, якою визначено розмір посадового окладу судді. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Отже, з 01 січня 2024 року та 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн, тому використовувати величну іншу ніж прямо передбачено Законом, у відповідача не було правових підстав.

Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 по справі №240/9028/24, в якій зазначено, що з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року ВП ВС відступає від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 року у справі №280/1233/22 та 21.03.2024 року у справі №620/4971/23, і зазначає про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Таким чином, представник відповідача вважає, що при виготовлені довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за 2024 рік та 2025 рік, в яких зазначено розмір суддівської винагороди з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102, Територіальне управління діяло правомірно, застосовувало приписи чинного законодавства вірно.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з посвідченням № НОМЕР_1 є суддею у відставці Ренійського районного суду Одеської області.

Сторонами не заперечується, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з відомостями, які містяться в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду ОСОБА_1 зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ГУ ПФУ, у зв`язку з відмовою у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі №420/6517/20 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 29.05.2020 №128358. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% суддівської винагороди у розмірі 113508 грн на підставі довідки ТУ ДСА №5-569/20 від 21.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020, та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №420/6517/20 апеляційну скаргу ГУ ПФУ задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 змінено, виклавши пункт 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУ ДСА №5-569/20 від 21.02.2020 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», починаючи з 19.02.2020». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

03.04.2025 року позивачка звернулася до ТУ ДСА із заявами про видачу довідок про суддівську винагороду станом на 01.01.2024 та 01.01.2025, за результатом розгляду яких відповідач листами від 09.04.2025 та №1557/25-вих та №1558/25-вих повідомив, що посадовий оклад судді місцевого суду станом на 01.01.2024 та 01.01.2025 встановлюється відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 та Законами України «Про Державний бюджет на 2024 рік», «Про Державний бюджет на 2025 рік». Повіомлено, що ТУ ДСА складено та затверджено штатний розпис кожного місцевого загального суду Одеської області. Згідно з штатним розписом Ренійського районного суду Одеської області станом на 01.01.2024 та 01.01.2025 посадовий оклад судді становить 63060 грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 грн.

Також 09.04.2025 року ТУ ДСА виготовлено на ім`я позивачки довідки №1553/25-вих станом на 01.01.2024 та №1552/25-вих станом на 01.01.2025, у яких визначено посадовий оклад на рівні 63060 грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 грн.

Позивачка, вважаючи протиправними дії відповідача, що виразились у видачі довідок станом на 01.01.2024 та 01.01.2025 зі зменшеного посадового окладу, звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач не заперечує факту видачі довідок від 09.04.2025 №1553/25-вих станом на 01.01.2024 та №1552/25-вих станом на 01.01.2025, однак не погоджується із доводами позивачки щодо неправомірності обчислення розміру судового окладу судді з 2102 грн при їх виготовленні.

Відповідно до ст.130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною 2 цієї норми суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі Закон №966-XIV) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Верховною Радою прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ (далі Закон №3460-ІХ), який за правовою природою визначає державні (фінансові) гарантії реалізації окремих прав відповідних категорій осіб на 2024 рік.

В статті 7 Закону №3460-ІХ Верховна Рада визначила, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн. В свою чергу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року становить 2102 грн.

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Закону №3460-ІХ законопроект розроблений з урахуванням того, що з початку повномасштабного вторгнення РФ економіка України функціонує в умовах безпрецедентних безпекових викликів. Таких масштабів руйнувань країна не бачила з часів Другої світової війни. Багато підприємств призупинили свою роботу через безпосередню військову загрозу, або через заблокований доступ до ринків збуту чи сировини. Також геноцидний тип ведення війни РФ супроводжується масовими військовими злочинами її армії проти людяності, що призвело до міграції та внутрішнього переміщення близько 11 - 12 мільйонів українців.

З початку повномасштабного вторгнення немає жодної галузі в країні, яка б прямо або опосередковано не зазнала втрат від російської агресії. На цьому фоні відбувається кардинальна зміна не лише системи міжгалузевих зв`язків, а й структури економіки в цілому.

Також у пояснювальній записці зазначено, що, враховуючи рівень матеріального забезпечення окремих категорій осіб, фінансові можливості державного бюджету та принцип збалансованості для встановлення посадових окладів суддям та працівникам державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівникам податкових і митних органів, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначено на рівні 2102 гривні.

Таким чином, статтею 7 Закону №3460-ІХ визначено розмір прожиткового мінімуму для обчислення базового розміру посадового окладу судді із урахуванням поточної критичної економічної ситуації в країні, на території якої введено воєнний стан.

Аналогічне положення щодо визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2025 року у розмірі 2102 грн передбачено і статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік».

Таким чином, наявна колізія між Законом №1402-VIII та законами про Державний бюджет України на відповідний рік щодо визначення розміру посадового окладу судді.

Вказана правова колізія вирішена Великою Палатою Верховного Суду (далі ВП ВС) у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24.

Так ВП ВС зазначила, що окремими приписами законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цьому аспекті ВП ВС зауважила, що наведені приписи абз.5 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абз.5 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач діяв на законних підставах.

Також ВП ВС зазначила, що безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року ВП ВС відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №280/1233/22 та 21.03.2024 у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

ВП ВС у справі №240/9028/24 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок ВП ВС.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.2 ст.356 КАС України у постанові палати, об`єднаної палати, ВП ВС має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, ВП ВС.

Суд не приймає посилання позивачки на постанови Верховного Суду, оскільки висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів (ухвала ВП ВС від 11.10.2023 у справі №607/1662/21).

Суд по цій справі враховує останній правовий висновок ВП ВС та вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме положення ст.7 Законів України «Про Державний бюджет на 2024 рік» та «Про Державний бюджет на 2025 рік».

Суд також враховує, що виплата суддівської винагороди працюючим суддям продовжується у встановлених на цей час розмірах із розрахунку посадового окладу на рівні 2102 грн.

Виплата державою суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку більшого посадового окладу, ніж це передбачено законами про державний бюджет, здійсниться за зменшенням інших важливих асигнувань в рамках відповідної затвердженої бюджетної програми.

Також у разі обчислення позивачці посадового окладу із розрахунку 3028 замість 2102 грн, може скластися ситуація, за якої судді у відставці, які займали аналогічну посаду за оновленими довідками матимуть більший посадовий оклад, ніж ті, що здійснюють правосуддя, що призведе до порушення принципу соціальної справедливості та дискримінації одних по відношенню до інших.

Оскільки, законодавець чітко визначився про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (прожитковий мінімуму для працездатних осіб як розрахункова величина) та становить 2102 гривні, то саме цей розмір і необхідно застосовувати під час обчислення суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 КАС України обов`язок та довів правомірність і обґрунтованість своїх дій, чим спростував твердження позивачки про порушення її прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 12, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (вул. Дмитра Іванова, м. Одеса, 65005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.