Справа № 160/10675/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріо" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
11.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІО» (далі позивач, ТОВ «ТРІО») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці (далі відповідач), в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000026/;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110050/2025/000035;
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем для митного оформлення товару було надано повний пакет документів, передбачених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом (за ціною договору). Позивач вважає, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано прийнято оскаржувані рішення, оскільки наведені у них зауваження щодо поданих документів є формальними та не впливають на правильність визначення митної вартості за ціною договору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
01.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, наполягаючи на правомірності оскаржуваних рішень. Відповідач посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, зокрема, щодо суми оплати за товар, умов поставки (CFR/CIF), відсутності номеру інвойсу у платіжних документах, що, на думку митного органу, унеможливило визнання заявленої митної вартості за основним методом та стало підставою для застосування резервного методу на основі іншого митного оформлення.
02.05.2025 позивачем було подано відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів відповідача та додатково обґрунтував неправомірність застосування резервного методу, вказавши на неспівставність товару, що був взятий за основу для коригування (елітний сорт рису «Басматі», інші умови поставки, інший обсяг партії та вид пакування) з товаром, задекларованим позивачем.
Згідно з положеннями ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні обставини.
28.11.2024 між ТОВ «ТРІО» (Покупець) та компанією «JUPITER EXPORTS» (Продавець, Індія) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 243. Відповідно до умов контракту, додаткових угод до нього № 1 від 28.11.2024 та № 2 від 12.02.2025, а також специфікації № 1 від 28.11.2024, Продавець зобов`язався поставити на адресу Покупця товар «Рис довгозернистий парений» в кількості 109 метричних тонн на загальну суму 67 000,00 доларів США на умовах поставки CFR Одеса, Україна.
На виконання умов контракту, Продавцем було виставлено комерційний інвойс № 2507 від 16.12.2024 на суму 67 000,00 доларів США. Позивачем було здійснено оплату товару, що підтверджується SWIFT-повідомленнями від 02.12.2024 на суму 13 274,00 доларів США та від 11.02.2025 на суму 53 714,20 доларів США, загальна сума сплачених коштів 66 988,20 доларів США.
В ході контролю правильності визначення митної вартості, відповідачем було виявлено розбіжності в поданих документах. Зокрема, митний орган вказав на те, що фактично сплачена за товар сума у розмірі $66 988,20 доларів США не відповідала заявленій в інвойсі сумі у $67 000,00 доларів США. Також було встановлено, що у наданих платіжних документах було відсутнє посилання на номер специфікації чи інвойсу, що, на думку митного органу, не дозволяє однозначно ідентифікувати, за яку саме партію товару здійснено оплату. Крім того, зазначалося, що платіжні інструкції були оформлені з порушенням вимог Національного банку України, оскільки не містили підписів відповідальних осіб платника.
Підставами для сумнівів також стали неузгодженості в товаросупровідних документах: умови поставки в митній декларації позивача (CFR Одеса) відрізнялися від умов, зазначених у комерційному інвойсі та експортній декларації країни відправлення (CIF Одеса). Відповідач звернув увагу на відсутність у комерційних документах інформації про сорт та торгову марку рису, що безпосередньо впливає на його вартість. Наданий прайс-лист виробника було визнано суб`єктивним, оскільки він містив цінову інформацію виключно для умов поставки CFR Одеса.
Декларант листом від 17.03.2025 № 17 повідомив про відмову від надання додаткових документів та просив завершити митне оформлення.
17.03.2025 Дніпровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000026/1, яким заявлену позивачем митну вартість було скориговано із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України). Митну вартість було визначено на підставі даних митної декларації іншого суб`єкта господарювання (МД № UA101020/2025/006069 від 25.02.2025) на рівні 1,0314 дол. США за кг.
Також, 17.03.2025 відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації № UA110050/2025/000035.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані з визначенням митної вартості товарів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).
Згідно з частиною першою статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом. Декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, є метод за ціною договору (вартість операції) (ст. 57 МК України).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів (ч. 6 ст. 54 МК України).
Розглянувши доводи відповідача щодо підстав для коригування митної вартості, суд зазначає наступне.
Щодо розбіжності між сумою, що підлягає сплаті (67 000,00 дол. США), та фактично сплаченою сумою (66 998,20 дол. США).
Суд вважає, що незначна різниця у сумі 1,80 доларів США не спростовує ціну, що підлягає сплаті за товар, та не є розбіжністю, яка впливає на числове значення ціни товару особливо з урахуванням декларування суми в сторону збільшення. Митна вартість базується на ціні, що «фактично сплачена або підлягає сплаті». Недоплата є питанням цивільно-правових відносин між покупцем та продавцем і не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості.
Щодо відсутності посилання на інвойс/специфікацію у платіжних документах.
Щодо розбіжностей в умовах поставки (CFR/CIF).
Позивач надав послідовні пояснення, що початкові домовленості передбачали умови CIF, однак через неможливість застрахувати вантаж у зв`язку з воєнним станом в Україні, сторони змінили умови на CFR, що було відображено у Додатковій угоді № 1 до Контракту від 28.11.2024.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено наявності обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, що унеможливлювало б застосування основного методу. Наданий позивачем пакет документів був достатнім для підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору.
Отже, рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000026/1 від 17.03.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації № UA110050/2025/000035 від 17.03.2025 є похідною від оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, вона також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000026/1.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110050/2025/000035.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко