Справа № 320/4726/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4726/23 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Коренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКАР-АВІА" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И Л А

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокар-Авіа» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.02.2022 № 4.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м.Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що враховуючи той факт, що ТОВ «ТД «Сокар Україна» та ТОВ «Сокар Енерджі Україна» здійснили повернення передоплату ТОВ «Сокар-Авіа неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2021 року у розмірі 2275882 грн., так як при поверненні попередніх оплат ТОВ «ТД «Сокар Україна» та ТОВ «Сокар Енерджі Україна» не виконуються умови п. 200.4 ст. 200 Кодексу.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Сокар-Авіа» зареєстроване як юридична особа 09.11.2011 за №0040953, взяте на податковий облік у контролюючих органах 11.11.2011 за №42899, податковий номер 37931789.

Основний вид діяльності ТОВ «Сокар-Авіа» - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код 46.71).

На підставі направлень від 14.01.2022 №419/26-15-07-04-02, №420/26-15-07-04-02 та наказу від 10.01.2022 №81-п, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та статті 76 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «Сокар-Авіа» щодо достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2021 року, за результатами якої складено акт від 28.01.2022 №5453/26-15-07-04-02/37931789.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Сокар-Авіа» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України і, як наслідок, відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2021 року на суму 2 275 882 грн.

На підставі акта перевірки від 28.01.2022 №5453/26-15-07-04-02/37931789 ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 22.02.2022 № 4, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 2 275 882 грн.

Позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення від 22.02.2022 № 4 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 20.06.2022 № 5888/6/99-00-06-01-05-06 продовжено строк розгляду скарги.

Рішенням Державної податкової служби України від 11.08.2022 № 9046/6/99-00-06-01-05-06 податкове повідомлення-рішення від 22.02.2022 № 4 залишене без змін, скаргу TOB «Сокар-Авіа» - без задоволення.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, за придбання або виготовлення товарів та послуг.

За приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нормами пункту 198.5 статті 198 ПК України закріплено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У відповідності до до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Нормами п. 200.7 ст. 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України передбачено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, наслідком встановлення контролюючим органом невідповідності суми бюджетного відшкодування, заявленої платником податку у податковій декларації, є прийняття податкового повідомлення-рішення.

з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Отже, бюджетному відшкодуванню за заявою платника підлягає сума податку, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Тобто умовою з якою стаття 200 Податкового кодексу України пов`язує право платника податків на бюджетне відшкодування ПДВ є саме сплата податку постачальнику таких товарів/послуг в ціні товару/послуг, а не фактична поставка (отримання) таких товарів/послуг.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289; далі - Порядок №21) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 цього Порядку сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Згідно підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку №21 сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

При цьому, залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 19.12.2021 подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2021 року, у якій вказано:

у рядку 9 «Усього податкових зобов`язань» (сума ПДВ) - 36 341 107;

у рядку 17 «Усього податкового кредиту» (сума ПДВ) - 44 880 230.

В результаті розрахунку вказаних задекларованих показників виникла різниця, яка становить 8 539 123 грн. Тобто позивачем отримано від`ємне значення, яке зазначено ним у рядку 19 податкової декларації.

У рядку 20 податкової декларації вказана сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1) - 8 539 123.

Також, позивачем у поданій податковій декларації заявлено суму до бюджетного відшкодування: у рядку 20.2 (Д3, Д4) «підлягає бюджетному відшкодуванню» вказано 2 275 882;

у рядку 20.2.1 «на рахунок платника у банку» - 2 275 882;

у рядку 20.3 «зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) - 6 263 241.

До податкової декларації позивачем подано додатки, у тому числі «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)», відповідно до якого значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) відповідає показнику рядка 20.2 декларації.

Колегія суддів зазначає, що перевіркою не встановлено порушень податкового законодавства достовірності і правильності визначення позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду.

У даному випадку, як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем, ТОВ «Сокар-Авіа» у перевіряємому періоді імпортувало паливо для реактивних двигунів з подальшим його продажем на території України.

При цьому, також слід зазначити, що реальність господарських операцій, за якими сформовано податковий кредит відповідачем не заперечується.

В свою чергу, обґрунтовуючи позицію щодо правомірності висновків акта перевірки та винесеного податкового повідомлення-рішення, відповідачем зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за листопад 2021 року стало:

повернення ТОВ «ТД «Сокар Україна» (код 37037544) передоплати 23.11.2021 згідно платіжного доручення №25 на суму ПДВ 2 177 666,67 грн та

повернення ТОВ «Сокар Енерджі Україна» (код 36866563) передоплати 29.11.2021 згідно платіжного доручення №32 на суму ПДВ 7 500 000 грн, згідно платіжного доручення №34 на суму ПДВ 1 020 833,33 грн.

Загальна сума передоплати склала 10 698 500 грн.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що ТОВ «Сокар-Авіа» в порушення абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2021 року суму ПДВ у розмірі 2 275 882 грн, оскільки при поверненні попередніх оплат не виконуються умови п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з вказаними твердженнями відповідача, оскільки останнім не доведено належними і допустимими доказами того, що до розрахунку, заявленого позивачем, бюджетного відшкодування входить вищевказана сума повернутої передоплати.

Відповідно до п.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на фіскальні органи повинні викладатися в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Однак, в акті перевірки контролюючим органом не обґрунтовано належним чином із зазначенням підтверджуючих доказів те, що ТОВ «Сокар-Авіа» порушено податкове законодавство щодо достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення ПДВ у поданій податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2021 року. Також, відповідачем в акті перевірки не встановлено суму ПДВ, яка фактично сплачена TOB «Сокар-Авіа» в листопаді 2021 року до Державного бюджету України.

Водночас, при наявності підтвердженого від`ємного значення ПДВ для бюджетного відшкодування, податковим законодавством не обмежено платника податку в обранні варіанту такого бюджетного відшкодування.

Крім того, на момент отримання податковим органом податкової декларації TOB «Сокар-Авіа» мало достатню суму для бюджетного відшкодування та право для його відшкодування на рахунок у банку, тому суд вважає, що позивачем виконано умови п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідачем не доведено, що повернення попередніх оплат TQB «Торговий Дім «Сокар Україна» та ТОВ «Сокар Енерджі Україна» вплинуло на формування бюджетного відшкодування, а відтак податкове повідомлення-рішення від 22.02.2022 № 4 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правильно визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 22.02.2022 року №4.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар-Авіа» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повне судове рішення складено « 24» липня 2025 року.