Справа № 380/8832/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 рокусправа № 380/8832/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду міста Києва про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Господарського суду міста Києва (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 44В, м. Київ, 01054; ), в якій просить:

- визнати дії Господарського суду міста Києва незаконними та протиправними, щодо ненадання відповіді на запит №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025;

- зобов?язати Господарський суд міста Києва належним чином розглянути запит ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025 та надати журналісту ВГО «Журналісти проти корупції» ОСОБА_1 відповідь на запит та запитувану інформацію.

Обґрунтовуючи позові вимоги позивач посилається на те, що 30 березня 2025 року о 17:47 год. за вих. № ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025 (дата поставлена помилково) на електронну пошту Господарського суду міста Києва скеровано запит на публічну інформацію наступного змісту: «У відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу Вас, як розпорядника інформації надати наступну інформацію: …Прошу надати інформацію про дати, у які суддя господарського суду м. Києва Мандичев Денис Вадимович був відсутній на роботі (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність тощо) у 2024 році, повідомивши про причини відсутності на роботі у ту чи іншу дату.

Відповідь на запит прошу надати у встановлений Законом строк на мою електронну пошту».

Враховуючи те, що у встановлений вимогами ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк, відповідь на запит ОСОБА_1 не була надана, 19.04.2025 о 08:08 год. за вих. № ВСП001/19/04/25 від 19.04.2025 на електронну пошту розпорядника інформації скеровано повторний запит.

Оскільки відповіді на повторний запит також не було отримано, 04.05.2025 за вих. №ВСП001/04/05/25 на електронну пошту відповідача скеровано ще один (третій) повторний запит на публічну інформацію.

Станом на дату складення позовної заяви, відповіді на запити № ВСП001/31/03/25 та повторний запит № ВСП001/19/04/25 від розпорядника інформації на електронну пошту позивача не надходили, що, на думку позивача, підтверджує порушення розпорядником інформації вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 09.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти задоволення позову відповідач зазначає, що Господарським судом міста Києва 31.03.2025 одержано запит на публічну інформацію, направлений електронною поштою від журналіста Всеукраїнської громадської організації «Журналісти проти корупції» Олександра Жукова.

З огляду на те, що означений запит зареєстрований в автоматизованій системі документообігу суду 31.03.2025, відповідь на нього повинна була бути надана не пізніше 07.04.2025 (5 та 6 квітня 2025 року вихідні дні). Листом від 03.04.2025 №05-16/18/25 Господарський суд міста Києва надав відповідь на запит від 31.03.2025 №ВСП001/31/03/25. Однак, під час опрацювання відповіді в поштовій програмі допущено описку в адресі електронної пошти, внаслідок чого лист не доставлено (копія листа від 03.04.2025 №05-16/18/25 та копія підтвердження направлення додаються).

В подальшому, до Господарського суду міста Києва 21.04.2025 надійшов повторно ідентичний запит на отримання публічної інформації, направлений електронною поштою від журналіста Всеукраїнської громадської організації «Журналісти проти корупції» Олександра Жукова від 19.04.2025 №ВСП001/19/04/25 (зареєстрований у Господарському суді міста Києва за вхідним №07-26/26/25 від 21.04.2025).

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI відповідь на означений запит повинна була бути надана не пізніше 28.04.2025 (26 та 27 квітня 2025 року вихідні дні). Листом від 28.04.2025 №05-16/29/25 Господарський суд міста Києва надав відповідь на повторний запит від 19.04.2025 №ВСП001/19/04/25. Проте, під час опрацювання відповіді в поштовій програмі було знову допущено описку в адресі електронної пошти, внаслідок чого лист не доставлено (копія листа від 28.04.2025 №05-16/29/25 та копія підтвердження направлення додаються).

05.05.2025 Господарським судом міста Києва одержано третій запит позивача від 04.05.2025 №ВСП001/04/05/25 з ідентичним питанням (зареєстрований у Господарському суді міста Києва за вхідним №07-26/35/25 від 05.05.2025). Відповідь на який, відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI повинна була бути надана не пізніше 12.05.2025 (10 та 11 травня 2025 року вихідні дні).

При здійсненні підготовки відповіді на третій ідентичний запит позивача було виявлено допущені технічні помилки, а саме зазначені невірні електронні адреси на які направлялись відповіді, відтак вони одразу Господарським судом міста Києва були виправлені шляхом надіслання листа-відповіді від 12.05.2025 №05-16/41/25 на третій ідентичний запит від 04.05.2025 №ВСП001/04/05/25 з одночасним повідомлення про надання відповідей на ідентичні запити від 31.03.2025 №ВСП001/31/03/25 та від 19.04.2025 №ВСП001/19/04/25, із зазначенням підстави не доставлення відповідей та направленням попередніх відповідей на аналогічні запити (копія листа від 12.05.2025 №05-16/41/25 та копія підтвердження направлення додаються).

Відтак, переконаний, що Господарський суд міста Києва не вчиняв протиправних дій (ненадання відповіді на запит), оскільки запит від 31.03.2025 №ВСП001/31/03/25 був розглянутий по суті та відповідь на нього була надана у встановлені строки розгляду запиту, які визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (додаються знімки екрану автоматизованої системи документообігу суду, де міститься інформація про дату та час внесення відповідей), тому просить відмовити у задоволенні позову.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій звертає увагу, що відповідач пропустив строки для надання відповіді на запит. При цьому, позивач не повинен нести негативних наслідків за помилки, які допустила службова особа суду. Крім цього зазначає, що надаючи відповідь на запит, відповідач так і не надав запитувану інформацію.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що Господарський суд міста Києва послідовно та добросовісно виконував свій обов`язок щодо розгляду та своєчасного формування відповідей на запити позивача у встановлені Законом строки. Факт допущення технічних описок при зазначенні електронної адреси під час відправлення не свідчить про умисне невиконання обов`язку або відмову у наданні інформації.

Щодо «ненадання запитуваної інформації» (про відсутність судді Мандичева Д.В. на роботі) відповідач зазначає, що запитувана інформація «про дати, у які суддя Господарського суду міста Києва Мандичев Денис Вадимович був відсутній на роботі (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність тощо) у 2024 році, повідомивши про причини відсутності на роботі у ту чи іншу дату» відноситься до інформація з обмеженим доступом.

Від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких повторно викладено обґрунтування, зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.07.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у цій справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 30 березня 2025 року на офіційну електронну адресу Господарського суду міста Києва () скерував запит на публічну інформацію №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025. У вказаному запиті позивач просив відповідача надати інформацію про дати, у які суддя господарського суду м. Києва Мандичев Денис Вадимович був відсутній на роботі (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, тощо) у 2024 році, повідомивши про причини відсутності на роботі у ту чи іншу дату. Відповідь просив надати на його електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Враховуючи те, що у встановлений вимогами ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк, відповідь на запит ОСОБА_1 не була надана, 19.04.2025 на електронну пошту відповідача позивачем скеровано повторний запит на публічну інформацію №ВСП001/19/04/25 від 19.04.2025, у якому просив надати аналогічну інформацію.

Оскільки відповіді на повторний запит також не було отримано, 04.05.2025 на електронну пошту відповідача позивачем скеровано ще третій (повторний) запит на публічну інформацію №ВСП001/04/05/25 від 04.05.2025, у якому також просив надати аналогічну інформацію.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на запит №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-УІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п.1,3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст. 13 Закону №2939-VI).

Статтею 14 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1-4 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Суд звертає увагу, що частиною 5 статті 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на отримання інформації є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Так, як встановлено судом вище з матеріалів справи, позивачем на офіційну електронну пошту відповідача (розпорядника інформації) 30 березня 2025 року було скеровано запит на публічну інформацію №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025.

У вказаному запиті позивач просив відповідача надати інформацію про дати, у які суддя господарського суду м. Києва Мандичев Денис Вадимович був відсутній на роботі (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, тощо) у 2024 році, повідомивши про причини відсутності на роботі у ту чи іншу дату. Відповідь просив надати на його електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З огляду на те, що зазначений запит зареєстрований відповідачем в автоматизованій системі документообігу суду 31.03.2025 (вх. №07-26/14/25), відповідь на нього повинна була бути надана не пізніше 07.04.2025 (5 та 6 квітня 2025 року вихідні дні).

Разом з тим, як встановлено судом з наданих відповідачем матеріалів, у листі від 03.04.2025 №05-16/18/25 Господарський суд міста Києва підготував відповідь на запит від 31.03.2025 №ВСП001/31/03/25. Однак, під час опрацювання відповіді в поштовій програмі допущено описку в адресі електронної пошти, внаслідок чого такий лист не доставлено позивачу.

Враховуючи те, що у встановлений вимогами ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк, відповідь на запит ОСОБА_1 не була надана, 19.04.2025 на електронну пошту відповідача позивачем скеровано повторний запит на публічну інформацію №ВСП001/19/04/25 від 19.04.2025, у якому просив надати аналогічну інформацію.

З огляду на те, що зазначений запит зареєстрований відповідачем в автоматизованій системі документообігу суду 21.04.2025 (вх. №07-26/26/25), відповідь на нього повинна була бути надана не пізніше 28.04.2025 (26 та 27 квітня 2025 року вихідні дні).

У листі від 28.04.2025 №05-16/29/25 Господарський суд міста Києва підготував відповідь на запит №ВСП001/19/04/25 від 19.04.2025. Однак, під час опрацювання відповіді в поштовій програмі було знову допущено описку в адресі електронної пошти позивача, внаслідок чого такий лист також не доставлено.

В подальшому, 05.05.2025 Господарським судом міста Києва одержано третій запит позивача від 04.05.2025 №ВСП001/04/05/25 з ідентичним питанням (зареєстрований у Господарському суді міста Києва за вхідним №07-26/35/25 від 05.05.2025). Відповідь на який, відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI повинна була бути надана не пізніше 12.05.2025 (10 та 11 травня 2025 року вихідні дні).

Оскільки, при здійсненні підготовки відповіді на третій ідентичний запит позивача, відповідачем було виявлено допущені технічні помилки, а саме зазначені невірні електронні адреси, на які направлялися відповіді, відтак вони були виправлені Господарським судом міста Києва, шляхом надіслання листа-відповіді від 12.05.2025 №05-16/41/25 на третій ідентичний запит від 04.05.2025 №ВСП001/04/05/25 з одночасним повідомлення про надання відповідей на ідентичні запити від 31.03.2025 №ВСП001/31/03/25 та від 19.04.2025 №ВСП001/19/04/25, із зазначенням підстави не доставлення відповідей та направленням попередніх відповідей на аналогічні запити (копія листа від 12.05.2025 №05-16/41/25 та копія підтвердження направлення додаються).

З даного приводу, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VІ, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а згідно з абз. 3 п. 2 розділу ІІ Інструкції вхідні документи реєструється в суді у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час.

Водночас, відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палата Верховного Суду України у справі від 19 березня 2019 року у справі №800/369/17 право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

В силу приписів пункту 5 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI позивач як запитувач інформації, попри фактичне надання відповіді на запит відповідачем, має право на оскарження несвоєчасного надання інформації, і, звертаючись до суду із цим позовом, позивач вважає порушеними свої права внаслідок недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит.

У частині реалізації права особи на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що несвоєчасне надання відповіді на запит зумовлене помилкою, допущеною при його опрацюванні, адже ризик будь-якої помилки суб`єкта владних повноважень повинен покладатися на такого суб`єкта, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам . З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків . Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку , а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. Rysovskyy v. Ukraine, § 70- 71).

Іншими словами, має існувати розумне співвідношення домірності між засобами, що їх було застосовано, та метою, яку прагнуть досягти (див. East/West Alliance Limited v. Ukraine, § 168)

Таким чином, ЄСПЛ сформував сталу практика щодо розуміння принципу належного урядування з п`яти головних складових елементів: 1) покладення на суб`єктів владних повноважень зобов`язання запроваджувати внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок; 2) якщо діяльність суб`єкта владних повноважень впливає на основоположні права людини, такі суб`єкти повинні діяти вчасно, в належний і якомога послідовніший спосіб; 3) ризик будь-якої помилки суб`єкта владних повноважень повинен покладатися на такого суб`єкта, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються; 4) застосування принципу належного урядування, як правило, не повинно перешкоджати суб`єкту владних повноважень виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість; 5) потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2024 у справі №380/8337/23.

За таких обставин, враховуючи, що Господарський суд міста Києва самостійно виправив оскаржуване порушення, шляхом надання позивачу відповіді на запит та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіді на запит ОСОБА_1 №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025 не у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VІ строк.

При цьому, щодо позовних вимог про зобов?язання Господарського суд міста Києва належним чином розглянути запит ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025 та надати журналісту ВГО «Журналісти проти корупції» Жукову О.С. відповідь на запит та запитувану інформацію, суд зазначає таке.

Так, як вже йшлося вище, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 Закону №2939-VI (п. 2 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI).

Згідно з ст. 6 Закону №2939-VI інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю»), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України «Про основи національного спротиву»). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім випадків, визначених зазначеним Законом.

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.

За змістом ст. 9 Закону №2939-VI відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Так, відповідно до наданих відповідачем матеріалів, у п. 4.5. Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Господарському суді міста Києва, затвердженого Наказом Голови Господарського суду міста Києва №12 від 03.03.2025, встановлено, що службовою інформацією Господарського суду міста Києва є відомості, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду, наказах, розпорядженнях, дорученнях голови суду та керівника апарату суду, з яких можна встановити місце перебування суддів і працівників апарату під час відрядження, направлення на навчання/підготовку, підвищення кваліфікації, відпустки чи тимчасової непрацездатності, конкретні дати і тривалість таких періодів. Обмеження доступу до передбаченого цим пунктом відомостей застосовуються під час дії воєнного стану в Україні.

Вказаний перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Господарському суді міста Києва, було погоджено та викладено у вказаній редакції згідно Протоколу засідання комісії з питань роботи зі службовою інформацією у Господарському суді міста Києва №1 від 28.02.2025, з урахуванням рекомендацій листа Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби Безпеки України від 06.04.2023 за №5/6/5-2001, що був направлений Державній судовій адміністрації України з наступним доведенням судам України.

Як слідує з відповіді відповідача на запити позивача, оформленої листом від 12.05.2025 №05-16/41/25, позивача повідомлено, що запитувана ним інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом, що відповідає вищезгаданому переліку.

При цьому, повідомлено, що обмеження доступу до такої інформації здійснюється з метою запобігання її використанню з протиправною метою, зокрема, використанню державою-агресором для тиску на суддів, працівників апарату суду та членів їх сімей, здійсненню розвідувально-підривної діяльності та інших протиправних заходів, спрямованих на ускладнення/унеможливлення передачі/постачання товарів оборонного призначення в Україну, оскільки до виключної підсудності Господарського суду міста Києва віднесено справи, матеріали яких містять державну таємницю, у зв`язку з тим, що під час їх розгляду відбувається дослідження державних контрактів на виробництво та поставку товарів, надання послуг та виконання робіт оборонного призначення, які є предметом закупівель для забезпечення потреб сектору безпеки та оборони. А тому обмеження доступу до деяких відомостей стосовно суддів та працівників апарату Господарського суду міста Києва є цілком виправданим та здійснено виключно в інтересах національної безпеки та для унеможливлення отримання інформації, що може призвести до погіршення обороноздатності держави.

За встановлених обставин, враховуючи запровадження на території України воєнного стану, віднесення запитуваної інформації до категорії інформації з обмеженим доступом, суд вважає обґрунтованою відмову відповідача надати позивачу запитувану інформацію, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Господарського суду міста Києва щодо надання відповіді на запит ОСОБА_1 №ВСП001/31/03/25 від 31.03.2025 не у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI строк.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду міста Києва (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 44В, м. Київ, 01054; ) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна