Справа № 460/6404/25
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6404/25 пров. № А/857/17664/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І,

Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Махаринець Д.Є), ухвалене в порядку спрощеного провадження м. Рівне 16 квітня 2025 року у справі №460/6404/25 за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

04 квітня 2025 року Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про зобов`язання тимчасово припинити діяльність з обігу харчових продуктів на потужності ФОП ОСОБА_1 , за адресою: 03049 м. Київ, проспект Повітряних Сил (Повітрофлотський), 25 до усунення порушень вимог законодавства.

Позовна заява підписана головним державним інспектором Романом Петровим.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву підписано особою із вказівкою - головний державний інспектор, водночас позовну заяву не було подано на офіційому бланку установи, відповідно повноваження підписанта належним чином не підтверджено, а тому позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку. Суд першої інстанції зазначив, що наявність у позовній заяві лише посади без зазначення до якого підприємства установи організації відноситься дана посада унеможливлює ідентифікацію цієї особи, а відповідно і обсяг її повноважень на підписання від імені Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві позовної заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що наказом Держпродспоживслужби від 14.02.2025 № 122 на ОСОБА_2 покладено виконання повноважень головного державного інспектора та головного державного ветеринарного інспектора міста Києва з 18 лютого 2025 року. Апелянт вказує, що відповідно до вимоги КАС України, статті 67 Закону №2042, розподілу обов`язків між начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, першим заступником та заступником начальника, затвердженому наказом Головного управління від 13.12.2024 №91-АГ. ОСОБА_2 , на якого наказом Держпродспоживслужби від 14.02.2025 № 122 покладено виконання повноважень головного державного інспектора є особою, яка уповноважена згідно Закону подавати позови до суду про зобов`язання оператора ринку тимчасово припинити виробництво та/або обіг харчових продуктів та/або кормів. Також вказує, що до позовної заяви подавався документ створений на офіційному бланку за підписом державного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Петрова Р.Г., а саме: рішення про тимчасове припинення виробництва та/або обігу харчових продуктів від 25.03.2025 №1.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві повернуто позивачу з мотивів неможливості ідентифікувати особу, яка підписала позовну заяву, відсутні підстави вважати, що зазначену позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати, у зв`язку з чим, такий адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Процедура апеляційного оскарження рішення суду має проводитися з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених приписами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Водночас, специфіка представництва в адміністративному судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером і визначена відповідними нормами КАС України.

Відповідно до статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У тих випадках, коли законом для деякої категорії справ передбачено участь лише адвоката як представника, то його повноваження підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Повноваження представника підтверджуються документами, визначеними статтею 59 КАС України, а саме: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Таким чином, КАС України надано можливість учасникам справи брати участь у судовому процесі через самопредставництво або через представника та чітко визначено перелік документів, які необхідно подати для підтвердження такої участі.

З огляду на імперативні вимоги статей 1, 3 КАС України про те, що процесуальні повноваження суду та порядок здійснення судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний суд, для підтвердження повноважень особи на участь в судовому процесі через самопредставництво або через представника, має право вимагати тільки ті документи, які визначені статтею 55 КАС України (для підтвердження повноважень по самопредставництву) або статтею 59 КАС України (для підтвердження повноважень представника).

Проте суд не має права відмовляти у доступі до правосуддя, якщо із поданих учасником справи або його представником документів можна установити вид участі в судовому процесі та повноваження такої особи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2020 у справі № 9901/39/20 зазначила, що питання самопредставництва не закріплені в нормах Конституції України, але ці питання регламентовані положеннями відповідних кодексів, зокрема, частинами третьою та четвертою статті 55 КАС України. Також Велика Палата Верховного Суду в цій справі звернула увагу на те, що з урахуванням положень статті 55 КАС України для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

В апеляційні скарзі представник апелянта як на правомірність вчинення дій головним державним інспектором Петровим Романом щодо підписання та подання позовної заяви покликається на вимоги частин 1-3 ст.67 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» №2042 від 18.05.2017 (далі Закон №2042).

Так, у ч.3 Закону №2042 передбачено, що якщо для усунення оператором ринку порушення законодавства про харчові продукти та/або корми необхідно припинити виробництво та/або обіг харчових продуктів та/або кормів на час, що перевищує граничний строк, встановлений частиною другою цієї статті, головний державний інспектор (головний державний ветеринарний інспектор) звертається в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, до суду з позовом про зобов`язання оператора ринку тимчасово припинити виробництво та/або обіг харчових продуктів та/або кормів. Позов про зобов`язання оператора ринку тимчасово припинити виробництво та/або обіг харчових продуктів та/або кормів має бути подано до суду не пізніше закінчення строку дії рішення про тимчасове припинення виробництва та/або обігу харчових продуктів та/або кормів.

З матеріалів справи убачається, що апеляційна скарга підписана головним державним інспектором Романом Петровим, на якого відповідно до наказу Держпродспоживслужби від 13.02.2025 № 90-к покладено виконання обов`язків заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві з 18.02.2025 року.

Наказом Держпродспоживслужби від 14.02.2025 № 122 на Петрова Романа Григоровича покладено виконання повноважень головного державного інспектора та головного державного ветеринарного інспектора міста Києва, з 18 лютого 2025 року.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Розподілу обов`язків між начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, першим заступником та заступником начальника, затвердженим наказом Головного управління від 13.12.2024 №91-АГ, заступник начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві здійснює повноваження, головного головного державного інспектора державного ветеринарного інспектора з відповідними правами.

Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Петров Роман Григорович має повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності у тому числі право першого підпису на всіх бухгалтерських та фінансових документах), подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи) представник.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Інститут самопредставництва не передбачає обмежень у діях особи, яка представляє інтереси юридичної особи або суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва. Водночас у порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Колегія суддів зазначає, що в постановах від 22.07.2021 у справі № 280/6557/20, від 09.09.2021 у справі № 200/11717/20-а Верховний Суд, аналізуючи норми КАС України, дійшов висновку, що дія статті 59 КАС України, якою визначено документи, що підтверджують повноваження представників, не поширюється на випадки самопредставництва юридичної особи. Інші норми вказаного Кодексу також не вимагають додавання, зокрема до апеляційної скарги, заяви, документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника чи іншої особи у випадку самопредставництва юридичної особи. До того ж, правом підпису апеляційної скарги, поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. Установивши, що згідно з відомостями у ЄДР, особа, яка підписала апеляційну скаргу, має повноваження вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, суд дійшов висновку, що такі відомості на підтвердження повноважень підписанта є достатнім та належним доказом. Колегія суддів також звернула увагу на те, що указана інформація є доступною і, у випадку сумніву щодо процесуальної дієздатності особи, яка підписала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мав можливість скористатися безкоштовним запитом про отримання відомостей з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Аналіз повноважень Петрова Романа головного державного інспектора Держпродспоживслужби в м. Києві дає підстави суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що наявність у позовній заяві лише посади без зазначення до якого підприємства установи організації відноситься дана посада унеможливило ідентифікацію цієї особи, а відповідно і обсяг її повноважень на підписання від імені Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві позовної заяви, та спростовано такі висновки суду першої інстанції під час розгляду апеляційної скарги належними доказами та законодавчими повноваженнями підписанта.

Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, з врахуванням вимог статті 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосовано норми матерівального та процесуального права, що має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 312, 320, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задовольнити

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №460/6404/25 про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний