Справа № 300/3233/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"21" липня 2025 р. Справа № 300/3233/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №300/3233/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
Представник позивача Куля Володимир Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2025 №2/132 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "г" пунктом 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "г" пунктом 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, задоволено повністю:

- визнано протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2025 №2/132 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "г" пунктом 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "г" пунктом 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд.

Водночас, при ухваленні рішення по справі №300/3233/25, судом не вирішено питання про відшкодування на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки станом на день ухвалення судового рішення по суті спору, представник позивача не подав розрахунку та доказів, які засвідчують зміст і обсяг наданої позивачу професійної правової допомоги.

Представник позивача адвокат Куля Володимир Сергійович скерував до суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему заяву про ухвалення додаткового рішення із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 11.07.2025", реєстрацію якої здійснено судом 11.07.2025 за вх.№5988/25.

У коментованій заяві Куля В.С. просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати що складаються з вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 гривень.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.07.2025 за №61 призначено повторний автоматизований розподіл справи №300/3233/25 у зв`язку із перебуванням судді М.В. Шумея у відпустці.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про ухвалення додаткового рішення 11.07.2025 передано на розгляд судді Чуприні О.В.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення судових витрат, вивчивши наведені доводи та обґрунтування, з урахуванням вимог такої заяви, дослідивши долучені до заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Абзацами 1 і 2 частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зокрема, частинами 3 і 5 статті 143 КАС України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача в адміністративному позові просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Отже позивач, у даному випадку дотримався вимог частини 3 статті 143 КАС України, зазначивши в адміністративному позові про вирішення питання розподілу судових витрат, після чого подавши суду 14.07.2025 докази на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пунктами 1 та 2 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обставини залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 гривень, представником позивача долучено:

- акт прийому передачі (юридичних послуг та гонорару), який є Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги;

- Додаткову угоду №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги;

- прибутковий касовий ордер №010525-1д/1 від 30.06.2025.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що факт виконання вказаних робіт, відсутність будь яких заперечень щодо змісту і обсягу послуг та їхньої вартості підтверджено актом прийому передачі (юридичних послуг та гонорару), який є Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги (надалі по тексту - Акт, акт наданих послуг), згідно якого, надано наступну правову допомогу:

- здійснено знайомлення з матеріалами справи, сформовано правову позицію, здійснено пошук та аналіз актуальної судової практики, написано та подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 із позовними вимогами: визнати протиправним рішення Відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) від 21.04.2025 №2/132 щодо відмови у звільненні з військової служби Позивача ( ОСОБА_1 ) за пп. «г» п. 2 ч. 4, абзацу 13 п.3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю II групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд; зобов`язати Відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) звільнити з військової служби Позивача ( ОСОБА_1 ) за пп. «г» п. 2 ч. 4, абзацу 13 п.3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який визнаний особою з інвалідністю II групи, та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; стягнути із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу - витрачено 8 годин сума 12 000,00 гривень;

- написано та подано до суду відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_1 у справі №300/3233/25, про визнання протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у звільненні Клієнта з військової служби, зобов`язання вчинити дії - витрачено 4 години сума 6 000,00 гривень;

Водночас, за змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

З огляду на надання представником позивача Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги, акту прийому передачі (юридичних послуг та гонорару), який є Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги, з урахуванням вимог пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, суд висновує, що позивачем надані належні документи про понесення останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 гривень, як наслідок у суду наявні підстави для розгляду питання відшкодування останніх.

При оцінці характеру наданої адвокатом Кулею В.С. правничої допомоги відповідно до Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги, прийому передачі (юридичних послуг та гонорару), який є Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору №010525-1д від 01.05.2025 про надання правової допомоги, слід виходити із наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката як визначено частиною 5 статті 134 КАС України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

В даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."

З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 гривень, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи.

Такий висновок суд зробив з огляду на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Окрім цього, позовна заява в цій справі є типовою для цієї категорії спорів в частині оцінки норм права та об`єктивно містить незначний обсяг викладу обставин справи. Підготовка такої позовної заяви не потребувала значного часу і не мала завдати значних клопотів для спеціаліста в сфері юриспруденції - адвоката.

Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим можливе відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень.

За змістом частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 252 КАС України).

Відтак, суд дійшов переконання про наявність достатніх підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті наданої правничої допомоги в розмірі 3 000,00 гривень.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 і 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника позивача адвоката Кулі Володимира Сергійовича про ухвалення додаткового рішення із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 11.07.2025",- задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/3233/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 гривень (три тисячі гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1 ;

представник позивача - Куля Володимир Сергійович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , ордер на надання правничої допомоги серії ВН за №1378891 від 08.05.2025), АДРЕСА_2 ;

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ), АДРЕСА_3 .

Суддя Чуприна О.В.