Справа № 182/4332/25
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4332/25
Провадження № 2-а/0182/91/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника позивача Загачевського О.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Івріної І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відділу № 16 у м.Нікополі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Відділ № 16 у м.Нікополі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий ФМС 74014 16.11.2017 року, терміном дії до 16.11.2027 року, прибув на територію України 30.11.2017 року через пункт пропуску «Харків-Пасажирський» та з того часу територію України не покидав. До органів та підрозділів ДМС України з питання отримання документів на право легального проживання в Україні з 30.11.2017 року не звертався. Рішення Відділу № 16 у м.Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 018664 від 17.06.2025 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни ОСОБА_1 не виконав. За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МДН № 007044 від 17.06.2025 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесено постанову про накладання адміністративного стягнення, серії ПН МДН № 007034, від 17.06.2025, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина російської федерації накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста гривень) грн. 00 коп. Адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена. Тому, керуючись нормами ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими службовими особами Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 17.06.2025 року відносно вищезазначеного громадянина російської федерації прийнято рішення № 018664 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 08.07.2025 року. Вищезазначений громадянин з рішенням Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 018664 від 17.06.2025 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме: до 08.07.2025 року не виїхав за межі території України, тобто, вищезазначене рішення не виконав. За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими службовими особами Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 10.07.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МДН № 007263, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.203 КУпАП; за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МДН № 007252 від 10.07.2025 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина російської федерації накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена. Реалізуючи положення ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI, уповноваженою службовою особою Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення з України № 000470 від 10.07.2025 року. При цьому, громадянин російської федерації ОСОБА_1 своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не виконав рішення № 018664 від 17.06.2025 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця; тривалий час перебуває на території України без законних підстав; ухиляється від виїзду з України після втрати законних підстав перебування, передбачених ч.16 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; не має законних підстав для працевлаштування в Україні, а, отже, у нього відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України. Враховуючи зазначене, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі. Таким чином, вищевикладене є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), у зв`язку з чим, Відділ № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області звертається до суду з даною позовною заявою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач просить суд затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення, а також вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача Загачевський О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що відповідач, якби хотів, з 2017 року міг би звернутись до них і отримати громадянство України. Але далі розмов у нього не пішло. А тепер він повинен бути примусово витворений за межі України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Додатково суду пояснив, що в 2005 році, як тільки йому виповнилось 14 років, отримавши паспорт росії, він приїхав в с.Дмитрівку Нікопольського району до свого батька. І тут став жити. З 2009 по 2013 рік отримав реальний строк за крадіжку по «малолітству». В 2017 році виїхав в Росію, поміняв паспорт і знову в`їхав в Україну. З того часу живе в с.Дмитрівка. Звертався в паспортний. Йому сказали, що для отримання громадянства України, йому необхідно виписатись з громадянства росії, але він чекав, що паспортна служба сама пошле документи на його виписку. Він нічого не робив. Офіційної роботи не має. Проти депортації не заперечує.

Представник відповідача Іврина І.Л. суду пояснила, що вона підтримує думку свого довірителя, тому проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, в тому числі, щодо: примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Згідно ч.7 ст.5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.46 КАС України, іноземці, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року), ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Судом встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий ФМС 74014 16.11.2017 року, терміном дії до 16.11.2027 року, прибув на територію України 30.11.2017 року через пункт пропуску «Харків-Пасажирський» та з того часу територію України не покидав. До органів та підрозділів ДМС України з питанням отримання документів на право легального проживання в Україні з 30.11.2017 року не звертався. Рішення Відділу № 16 у м.Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 018664 від 17.06.2025 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни ОСОБА_1 не виконав. За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МДН № 007044 від 17.06.2025 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення, серії ПН МДН № 007034 від 17.06.2025, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина російської федерації накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста гривень) грн. 00 коп. Адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена. Тому, керуючись нормами ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими службовими особами Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 17.06.2025 року відносно вищезазначеного громадянина російської федерації прийнято рішення № 018664 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 08.07.2025 року. Вищезазначений громадянин з рішенням Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 018664 від 17.06.2025 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме: до 08.07.2025 року не виїхав за межі території України, тобто, вищезазначене рішення не виконав. За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими службовими особами Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 10.07.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МДН № 007263, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.203 КУпАП; за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МДН № 007252, від 10.07.2025 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина російської федерації накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена. Як вбачається з матеріалів справи, реалізуючи положення ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI, уповноваженою службовою особою Відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення з України №000470 від 10.07.2025 року. При цьому, громадянин російської федерації ОСОБА_1 своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не виконав рішення № 018664 від 17.06.2025 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця; тривалий час перебуває на території України без законних підстав; ухиляється від виїзду з України після втрати законних підстав перебування, передбачених ч.16 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; не має законних підстав для працевлаштування в Україні, а, отже, у нього відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», від 22.09.2011 року № 3773, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч.3ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше, як на вісімнадцять місяців.

Відтак, з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що відповідач по справі незаконно перебуває в Україні, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.371КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 289, 371 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Відділу № 16 у м. Нікополі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення.

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал