Справа № 420/5893/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5893/25

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 23.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загін морської охорони), військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

25 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загін морської охорони), військової частини НОМЕР_2 (Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (23) загону морської охорони) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) провести розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та направити цей розрахунок до військової частини НОМЕР_2 (Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) для проведення виплати;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в період з 28 лютого 2015 року по 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 проходив військову службу Державний прикордонній службі України, в тому числі у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загоні морської охорони) (далі військова частина НОМЕР_1 ) в період з 28 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року та у військовій частині НОМЕР_2 (Окремому контрольно-пропускному пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») в період з 29 березня 2023 року по 12 листопада 2024 року (витяг з послужного списку додається). Наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України від 6 листопада 2024 року №605-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби. Наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України від 12 листопада 2024 року №619-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та знято зі всіх видів забезпечення. Останній місцем військової служби ОСОБА_1 була військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України. Відповідно до довідки-розрахунку щодо розрахунку суми недоотриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155, наданої відповідачем, в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року ОСОБА_1 було нараховано 13 603,78 гривень суми індексації грошового забезпечення, а під час виплати заборгованості індексації грошового забезпечення місяцем, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення (базовий місяць) був липень 2015 р. ОСОБА_1 вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 при нарахуванні йому суми індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік невірно був визначений місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (базовий місяць), а саме: липень 2015 р. внаслідок чого належна ОСОБА_1 сума індексації грошового забезпечення була виплачена на підставі наданої довідки-розрахунку щодо розрахунку суми недоотриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155 військовою частиною НОМЕР_2 невірно і в меншому розмірі.

Представник відповідача, в/ч НОМЕР_1 , позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що при нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 не може бути застосовано січень 2008 року, як місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць). Пунктом 1 Порядку №1078 у редакції постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 було передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, а п.5 Порядку №1078 у редакції постанови КМУ від 17.07.2003р. №1078 - що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. Постановою КМУ від 13.06.2012 №526 пункт 101 Порядку №1078 було доповнено новим положенням, згідно з яким обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу. Постанова КМУ від 13.06.2012р. №526 набрала чинності з 21.06.2012р. Таким чином, з 21.06.2012р. було введено у дію нове спеціальне нормативне правило визначення розрахункового календарного місяця для початку процедури індексації - календарний місяць прийняття найманого працівника на роботу. З 01.12.2015 було нормативно скасовано правило визначення місяця початку процедури індексації від події прийняття на роботу після 21.06.2012р. і введено в дію уніфіковане правило визначення місяця початку процедури індексації - від наступного місяця, коли мала місце подія підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання. До 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації. Таким чином, базовий місяць, який встановлювався до 01.12.2015 для обрахунку індексації не був прив`язаний виключно до події зростання тарифних окладів працівника. З 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів). При цьому просимо звернути увагу суду на той факт, що зміна тарифних ставок в період з 01.12.2015 по 01.03.2018 не відбувалась. Зміни розмірів посадових окладів відбувались: - 01.01.2008 після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; - 01.03.2018 - після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Оскільки ж в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 розміри тарифних окладів не змінювались, а зміна тарифних окладів, на яку посилається позивач відбулась в минулому до 01.12.2015, підстави для застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року є відсутніми.

Представник відповідача, в/ч НОМЕР_2 позовні вимоги також не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивачем оскаржуються (обґрунтовується неправомірність) лише дії (бездіяльність) НОМЕР_3 загону морської охорони (військової частини НОМЕР_1 ). Так, позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загону морської охорони) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Тобто як визнається Позивачем, ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » діяв у спірних правовідносинах правомірно, адже належним чином здійснив виплату індексації грошового забезпечення Позивачеві за відповідний період у розмірі, вказаному у довідці розрахунку НОМЕР_3 загону морської охорони (військової частини НОМЕР_1 ). За загальним правилом, при обранні способів судового захисту недопустимим є зобов`язання суб`єкта владних повноважень до вчинення будь-яких дій які належать до його дискреційних повноважень у випадках коли він не допустив протиправної поведінки і не порушив прав та свобод позивача у відповідних правовідносинах. А тому, позовні вимоги, що стосуються ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (зобов`язати ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення) є безпідставними та необґрунтованими. Навіть у випадку підозр чи занепокоєнь позивача про можливе порушення його прав та інтересів у майбутньому зі сторони суб`єкта владних повноважень подібні позовні вимоги слід вважати передчасними та необґрунтованими, адже відсутній факт порушення прав скаржника з боку цього суб`єкту владних повноважень. Також ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наполягає на тому, що Позивачем подано позов після закінчення строків звернення до адміністративного суду, встановлених законом. Цей строк має обчислюватись з моменту припинення військової служби Позивача у ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - тобто з 13 листопада 2022 року (а не з 28.02.2018 р. як зазначає Позивач у позовній заяві), коли Позивач був виключений зі списків особового складу ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку із звільненням з військової служби та отримав всі належні йому від ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виплати, а отже повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів пов`язаних з неналежним (на його думку) нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення.

Представника позивача надав відповіді на відзиви в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , згідно з якими зазначив, що пунктом 4 Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Тобто, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі Постанови КМУ №1294 від 7.11.2007 року, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року, у зв`язку з прийняттям Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року. Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося, що є підставою для встановлення місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року. Саме січень 2008 року є місяцем, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (базовий місяць) за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Отже, ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця). для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21, від 12.05.2022 року у справі №200/7006/21, від 28.06.2022 року у справі № 420/4841/21, від 28.06.2022 року у справі № 640/8991/21.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загін морської охорони), військової частини НОМЕР_2 (Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволений.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (23) загону морської охорони) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) провести розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та направити цей розрахунок до військової частини НОМЕР_2 (Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) для проведення виплати.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу зазначив, що в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 розміри тарифних окладів не змінювались, а зміна тарифних окладів, на яку посилається позивач відбулась в минулому - до 01.12.2015, підстави для застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року - є відсутніми.

Військова частина НОМЕР_2 також не погодилась із судовим рішенням, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 420/5893/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог що стосуються ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та залишити позовну заяву в цій частині без розгляду через подання позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду, з підстав встановлених статтями 123, 240, 319 КАС України; у випадку поновлення позивачеві строку звернення до суду з позовом в частині що стосується ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 420/5893/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог що стосуються ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ухвалити в цій частині нове судове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема апелянтом зазначено, що суд першої інстанції не зважаючи на відповідну аргументацію не взяв до уваги висновки Верховного Суду надані у постановах від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20, від 07.09.2023 у справі №160/914/23, від 10.02.2022 у справі №300/3142/20 про те, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Вказане порушення призвело до незастосування ч. 5 ст. 122 КАС України яка підлягала застосування та невірного застосування положень статті 233 КЗпП України. ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повторно наголошує на необхідності врахування правової позиції Верховного Суду сформульованої у постанові від 23.12.2020 № 360/4485/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

В період з 28 лютого 2015 року по 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 проходив військову службу Державній прикордонній службі України, в тому числі у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 загоні морської охорони) (далі військова частина НОМЕР_1 ) в період з 28 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року та у військовій частині НОМЕР_2 (Окремому контрольно-пропускному пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») в період з 29 березня 2023 року по 12 листопада 2024 року.

Наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України від 6 листопада 2024 року №605-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби.

Наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України від 12 листопада 2024 року №619-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та знято зі всіх видів забезпечення.

Останній місцем військової служби ОСОБА_1 була військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

18 листопада 2024 року представник позивача через Урядовий контактний центр звернувся до військової частини НОМЕР_2 з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та надати довідку про нараховану і виплачену індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року по місяцям із вказанням базових місяців.

В грудні 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 були виплачені кошти в сумі 13 399,72 гривень з урахуванням податків та зборів, що підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

23 грудня 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 була надана довідка-розрахунок щодо розрахунку суми недоотриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155 ОСОБА_1 , яка була йому виплачена після звільнення з військової служби в грудні 2024 року в сумі 13 399,72 гривень.

Відповідно до довідки-розрахунку щодо розрахунку суми недоотриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155, наданої відповідачем, в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року ОСОБА_1 було нараховано 13 603,78 гривень суми індексації грошового забезпечення, а під час виплати заборгованості індексації грошового забезпечення місяцем, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення (базовий місяць) був липень 2015 р.

У зв`язку з тим, що в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , а заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 року була виплачена на підставі довідки-розрахунку щодо розрахунку суми недоотриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155, 18 січня 2025 року представник позивача через Урядовий контактний центр звернувся до військової частини НОМЕР_1 з вимогою провести розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та направити цей розрахунок до військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (Окремий контрольно-пропускний пункт ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) ( НОМЕР_4 ) для виплати.

21 лютого 2025 року представник позивача отримав письмову відповідь від військової частини НОМЕР_1 (вих. №09/С-10/33 від 14.02.2024 року), в якій зазначено, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до архівних відомостей грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 роки індексація грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) ОСОБА_1 не виплачувалася.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями ст. 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з п. 5 Порядку (у первинній редакції), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Згідно з п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ №690 від 17 травня 2006 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно з п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ № 170 від 12 березня 2008 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно з п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ № 36 від 29 січня 2014 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно з абз.1 п.5 Порядку №1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 п. 10-1 Порядку №1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Пункт 10-2 Порядку №1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Таким чином до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 вказаної Постанови вона набрала чинності з 01.01.2008.

Отже, з січня 2008 року по 28.02.2018 посадовий оклад позивача не змінювався.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01.03.2018.

Тому, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 по справі №400/1118/21.

Згідно довідки-розрахунку щодо розрахунку суми недоотриманої позивача індексації грошового забезпечення за період з 28.02.2015 по 28.02.2018 року від 10.12.2024 р. №155 нарахувала до виплати індексацію грошового забезпечення у сумі 13 603,78 гривень, використавши базовий місяць липень 2015 року.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Отже, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01.01.2008.

За період з 01.12.2015 по 28.02.2018 посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, відповідно до положень Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.05.2022 у справі № 400/1118/21.

Отже, у межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку суд звертає увагу на наступне.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України , зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

До 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

На момент виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2026 року і далі до 19.07.2022 року, частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із позовом відповідно до положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі №460/17052/21 та від 27.01.2023 року у справі №420/14777/22.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду щодо строку звернення до суду, викладені у постанові від 30.11.2023 року справі № 160/759/23.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька