Справа № 148/347/25
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/347/25
Провадження №2-а/148/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд вказаним вище позовом. В обгрунтування своїх вимог послався на те, що 31.01.2025 за адресою постійного його проживання в поштовій скриньці містився лист Тульчинського районного ВП ГУНП у Вінницькій області з супровідним листом про направлення постанови серії ББА 441001 від 06 01.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, складеної відносно нього, а також постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА 441001 від 06 01.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, винесеної 06 січня 2025 року інспектор СРПП Тульчинського РВП ГУНП ст. л-нт поліції Тищенком В.В. серії ББА №441001, на нього накладено адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно постанови йому в провину ставиться порушення правила розмітки 1.1 ПДР, а саме перетин суцільної смуги дорожньої розмітки та виїзд на смугу зустрічного руху, чим порушено п. 34 (1.1) ПДР.

Однак жодних правопорушень, на які вказує інспектор в своїй постанові, він не вчиняв, а тому вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Оскаржувана постанова винесена у його відсутність та в день її винесення 06.01 2025 ним отримана не була, натомість була отримана лише 31.01.2025 поштовим листом.

Оскаржувана постанова містить посилання на додаток - фотовідеофіксацію бодікамерою, однак даний доказ до постанови долучено не було, а отже встановити, чи містить даний запис докази вчинення адміністративного правопорушення не представляється за можливе.

З огляду на вказане, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №441001 від 06.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з відповідача на його корист судові витрати

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Дунаєв І.Б., позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 правил розмітки п. 1.1. розділу 34 ПДР. Так само не вбачається із відеозапису того, що поліцейські, виявиши порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, переслідували його з проблисковими маячками червоного кольору. Просив скасувати постанову серії ББА №441001 від 06.01.2025, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить залишити постанову серії ББА № 441001 від 06.01.2025 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення. Зазначає, що згідно відеозапису із портативного відеореєстратора поліцейського № 796730 вбачається, як поліцейські повідомили позивачеві суть вчиненого правопорушення, а саме перетин вузької суцільної лінії дорожньої розмітки, а також провели поверхневу перевірку позивача та пасажира, під час чого було виявлено річ, обіг якої заборонено. В ході спілкування з позивачем останньому неодноразово повідомлялося про вчинення адміністративного правопорушення, а саме перетин суцільної лінії розмітки, атакож і про правопорушення, преещдбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

О 17 год. 18 хв. 06 січня 2025 року позивача було ознайомлено із змістом постанови та повідомлено, що відносно останнього буде складено ще два протоколи про адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння та керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування.

Вказані обставини спростовують доводи позивача щодо винесення постанови без його присутності.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, при цьому закон не встановлює обов`язку зазначення доказів в постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також їх долучення до примірника, який вручається особі щодо якої розглянуто справу, а вимагає лише зазначення опису встановлених обставин та нормативного акту, що передбачає відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії постанови серії ББА № 441001 від 06.01.2025, винесеної інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП ст. л-нтом поліції Тищенком В.В., судом встановлено, що ОСОБА_1 06.01.2025 о 16:40 год. в с. Нестерварка по вул.. М.Леонтовича порушив правила розмітки 1.1. ПДР, перетнувши її та виїхавши на смугу зустрічного руху, чим порушив п.п.34/1.1. ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 56).

Копію вказаної постанови Тульчинським РВП ГУНП у вінницькій області направлено на адресу ОСОБА_1 08.01.2021, про що свідчить копія супровідного листа №8065-2025 (а.с. 55).

Як встановлено з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який подано в якості доказу відповідачем, службовий автомобіль працівників поліції з увімкненими проблисковими маячками спочатку синього, а в подальшому червоного кольорів переслідує автомобіль NISSAN MICRA червоного кольору. В с.Нестерварка вказаний автомобіль повернув до приміщення ТОВ «Нова пошта». Також з даного відеозапису слідує, що після зупинки транспортного засобу працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме порушення правил ПДР України: перетнин суцільної розмітку та виїзд на смугу зустрічного руху при обгоні. З відеозапису також слідує, що у ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія, у зв`язку з чим поліцейським складено протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також з даного відеозапису встановлено, що в зв`язку з наявними в ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння, відносно нього було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Працівником поліції відносно позивача було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, із змістом даної постанови позивача було ознайомлено, від підпису постанови та від отримання її копії позивач відмовився.Розяснено, що винесення такої постанови є компетенцією поліцейського, інші складені відносно нього протоколи будуть направлені для розгляду до суду.

Вказаний відеозапис зазначений в оскаржуваній постанові як відео фіксація на боді камеру №19.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, умовою надання судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

За змістом п. 1.1. розділу 34 ПДР (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 та відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється з фіксуванням технічними засобами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу позивача на вимогу поліцейського стало порушення ОСОБА_1 правил розмітки п.п. 1.1. ПДР, а саме, що він перетнувши її виїхав на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського, яким спростовуються всі доводи викладені в адміністративному позові з приводу незаконного складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штраф у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту відеозапису вбачається, що інспектор повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки, жодних клопотань та бажання скористатися правовою допомогою ОСОБА_1 не висловив, в ході розгляду справи у здійсненні своїх процесуальних прав не обмежувався.

Доводи представника позивача про те, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 правил розмітки п. 1.1. розділу 34 ПДР та, що дана обставина підтверджує факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що описане в оскаржуваній постанові, необґрунтовані. Адже оскаржувана постанова винесена про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

При цьому, в даному випадку наданий відповідачем відеозапис підтверджує факт фіксації працівником поліції розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлення обставин справи та прийняття оскаржуваної постанови.

Наданими відеозаписами підтверджується наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 статті 77КАС України).

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Досліджені судом докази не спростовують самого факту порушення позивачем ПДР, а тому суд вважає, що інспектор патрульної поліції під час ухвалення оскаржуваної постанови ББА № 441001 від 06.04.2025, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати суд залишає за позивачем.

З огляду на викладене вище, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-77, 79, 139, 211, 241-246, 250, 286, 293, 295, 297 КАС України, ст. 2, 122 ,245, 251, 252, 280, 289 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 21.07.2025.

Суддя Л.А. Штифурко