Справа № 620/7450/25
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 липня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/7450/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашова О.Б., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення у повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного СУДУ Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у повному обсязі за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 року без застосування обмежень її розміру, встановлених статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування в повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у повному обсязі за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 року без застосування обмежень її розміру, встановлених статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо нарахування та виплати судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 із застосуванням обмежень її розміру, встановлених статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області нарахувати та виплатити судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 без застосування обмежень її розміру, встановлених статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів;

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення у повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у повному обсязі за період з 29.09.2021 по 30.06.2023 з урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування в повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівською винагороди у повному обсязі за період з 29.09.2021 по 30.06.2023 з урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за період з 29.09.2021 по 30.06.2023 без урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за період з 29.09.2021 по 30.06.2023 з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів;

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення у повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у повному обсязі за період з 26.02.2025 по 23.05.2025 з урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування в повному обсязі бюджетними асигнуваннями Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області для проведення видатків судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у повному обсязі за період з 26.02.2025 по 23.05.2025 з урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за період з 26.02.2025 по 23.05.2025 без урахування щомісячної доплати за вислугу років у розмірі ЗО відсотків посадового окладу судді відповідного суду;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за період з 26.02.2025 по 23.05.2025 з урахування доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді відповідного суду та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано її з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визначення причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 (справа № 21-8а15), з-поміж іншого, зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату суддівської винагороди), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі Закон України № 2352-IX) внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини 1, 2 статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Разом з тим, суд наголошує, що Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: "1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 № 211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 № 651).

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанов від 21.03.2025 по справі № 460/21394/23 зробив висновок про необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду щодо строків звернення до суду і сформувати наступні:

"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року".

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судова палата у справі № 460/21394/23 вказала, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

З матеріалів справи встановлено, що позивач отримував розрахункові листи, в тому числі за липень 2022 рок ута в поальшому.

Разом із тим, з даним позовом за захистом свого права позивач звернувся лише 27.06.2025 (відповідно до відмітки на конверті).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 28.02.2025. Проте клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем не подано.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, з наданням підтверджуючих доказів.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків, у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ЛУКАШОВА