Справа № 420/138/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення військово-облікових даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за інформацією, що міститься у довідці ВЛК від 05.07.2023 №2740 щодо непридатності до військової служби, з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

У позовній заяві вказано, що 05.07.2023 ОСОБА_1 проходив медичний огляд у ІНФОРМАЦІЯ_4 та військово-лікарською комісією, за результатом якого визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військової служби за гр. II ст. 61-А наказу Міністерства оборони України (далі-МОУ) № 402/2008, що підтверджується довідкою ВЛК від 05.07.2023. Позивач зазначає, що 05.07.2023 ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 . в якому містилась інформація про те, що останній визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

В подальшому, як вказує позивач, через неправомірні дії державних органів тимчасове посвідчення військовозобов`язаного у ОСОБА_1 вилучено. Проте, ухвалою Яворівського районного суду Львівської області по справі №944/829/24, провадженні №1-кс/944/113/24, скаргу стосовно неповернення тимчасово вилученого майна та документів задоволено повністю. Отже, зазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства.

У позові вказано, що представником позивача ОСОБА_2 подано запит №28/01-1/24 від 28.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання інформації стосовно ОСОБА_1 та 08.02.2024 отримано відповідь у якій зазначалося, що ОСОБА_1 дійсно перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 до 05.07.2023, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 та довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.07.2023 ОСОБА_1 видавались.

Разом з цим, за твердженням позивача, не дивлячись на те, що станом на 05.07.2023 ОСОБА_1 виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі рішення військово- лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 , дана інформація не міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У позові вказано, що, для врегулювання вищезазначеного спору досудовим порядком, представником ОСОБА_1 подано адвокатський запит від 21.10.2024 №01/21 -10/24 до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо внесення відомостей Власюка ВІД. до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проте працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 адвокатський запит проігноровано

В подальшому, як вказує позивач, 18.07.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про внесення відомостей до ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте, як стверджує позивач, заява проігнорована.

Позивач вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_7 є протиправними через невідповідність вимогам Конституції України, Закону № 1951-VIII, Порядку №94 та Порядку № 559. Невнесення відомостей про виключення позивача з військового обліку до Реєстру порушує його права на достовірність даних і належне ведення військового обліку.

Ухвалою суду від 07.01.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої редакції позовної заяви (з копією для відповідача).

16.01.2025 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків, додатком до якої є позовна заява із зазначенням усіх відомостей, зазначених в ухвалі суду від 07.01.2025.

Ухвалою від 21.01.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

14 лютого 2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_6 подав до суду відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача зазначив, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 не видавалось ІНФОРМАЦІЯ_8 та містить явні ознаки підробки.

Представник відповідача зауважує, що у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_9 (згідно службової документації, журналів обліку тощо) відсутня інформація про видачу тимчасового посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 та будь-яка інформація щодо постановки або зняттю з військового обліку громадянина ОСОБА_1 .

Як зазначено у відзиві, довідка військово-лікарської комісії від 05.07.2023 не видавалась та не затверджувалась ІНФОРМАЦІЯ_3 , та містить явні ознаки підробки. При цьому, у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_9 (згідно службової документації, журналів обліку тощо) відсутня інформація про видачу проходження громадянином ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , та будь-яка інформація щодо видачі такому Довідки про проходження ВЛК від 05.07.2023 року.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що лист ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.02.2024 №2166 не видавався та не направлявся адвокату Ахрамовичу Яну Ігоровичу. Будь-яка інформація щодо реєстрації такого листа у журналі вихідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_10 відсутня. Такий лист містить явні ознаки підробки.

За твердженням представника відповідача, згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносно гр. ОСОБА_1 , останній:

перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

адреси реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 .

За таких обставин, на переконання представника відповідача, невідповідність відомостей, зазначених у поданих разом з позовною заявою копіях військово-облікових документів (а саме інформації про місце взяття та зняття з військового обліку, місця проходження ВЛК тощо) відомостям зазначеним у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, є окремою підставою для відмови у заявлених позовних вимогах.

З покликанням на норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, представник відповідача наголосив, що взяття на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 громадянина ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , було б можливе виключно при зміні таким свого місця реєстрації на момент звернення до ІНФОРМАЦІЯ_10 , або реєстрації такого в якості тимчасово переміщеної особи, або надання будь-якого іншого документального підтвердження зміни фактичного місця проживання з м. Луцьк на будь-який з населених пунктів колишнього Овідіопольського району Одеської області. При цьому, позивачем в позові зазначено лише адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_3 , а будь-яких інших доказів факту проживання на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_9 не надано.

18 лютого 2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача, зокрема зазначив, що відповідачем пропущено строк для подання відзиву.

Представник позивача також зауважує, що відповідач безпідставно стверджує, що документи ОСОБА_1 , зокрема тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 та довідка військово-лікарської комісії №2740 від 05.07.2023 є підробленими. На переконання представника позивача, усі надані документи є офіційними, і будь-які сумніви щодо їхньої достовірності можуть бути спростовані відповідною експертизою.

Представник позивача зауважив, що під час досудового врегулювання спору відповідач не лише не висловлював подібної позиції, а й не ініціював жодної перевірки документів щодо наявності ознак підробки.

Як вказує представник позивача, представник відповідача не звернув уваги на той факт, що зазначені документи вже проходили перевірку МВС щодо можливого підроблення, за результатами якої кримінальне провадження закрите. Між іншим, матеріали кримінального провадження містять відомості, надані відповідачем на запит слідчого, щодо того, що зазначені документи надавалися позивачу, проте зазначені документи не знаходяться у доступі позивача і не можуть надані ним. В свою чергу, підтвердження даних обставин не є необхідним з точки зору процесуальних вимог КАС України, а існування даних обставин логічно вбачається з того, що кримінальна справа була закрита, арешт з документів знятий, документи повернені позивачу для подальшого користування ними.

Представник позивача також зазначає, що посилання відповідача на вимоги щодо місця реєстрації та взяття на військовий облік не спростовують обґрунтованості позовних вимог, а лише підкреслюють системну проблему та порушення прав громадян у питаннях військового обліку. Законодавство дійсно передбачає взяття на військовий облік за місцем реєстрації або фактичного проживання. Однак, відповідач ігнорує обставини, за яких велика кількість громадян України змушені були проходити ВЛК у різних регіонах країни без офіційної зміни місця реєстрації або статусу внутрішньо переміщеної особи. На практиці ТЦК масово викликали осіб на ВЛК незалежно від їхнього задекларованого місця проживання, якщо вони перебували у відповідному населеному пункті понад дві доби, як добровільно, так і під примусом. Твердження відповідача про необхідність надання статусу внутрішньо переміщеної особи або зміни реєстрації для проходження ВЛК є некоректним і не відповідає реальній ситуації, що склалася в Україні. Таким чином, факт проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_12 не лише можливий, а й повністю відповідає дійсності, незалежно від місця постійної реєстрації. Це не є підставою для відмови у позові, а навпаки, свідчить про незаконне трактування норм законодавства відповідачем.

На переконання представника позивача, відзив відповідача не містить правових підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень, а усі його твердження базуються на припущеннях.

Суд ухвалою від 20.03.2025 витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 :

інформацію з відповідним документальним підтвердженням про видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 ;

інформацію та документальне підтвердження про виключення 05.07.2023 з військового обліку ОСОБА_1 ;

належним чином засвідчену копію довідки військово-лікарської комісії від 05.07.2023 №2740;

належним чином засвідчені виписки з книг обліку, журналів реєстрації документації та кореспонденції (вхідної/вихідної) тощо, відповідно до яких здійснювалась реєстрація звернень ОСОБА_1 , а також виданих на його ім`я документів.

У хвалою від 20.03.2025 суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 надати до Одеського окружного адміністративного суду витребувані судом докази протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та зупинив провадження у справі до надання витребуваних доказів.

15 квітня 2025 року представник відповідача надав до суду витребувані судом інформацію та документи, зокрема:

заяву (повідомлення) ІНФОРМАЦІЯ_9 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.358 КК України (в порядку ст. 214 КПК України), яка була зареєстрована у Відділенні поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 за № 5/2/656 від 09.04.2025 року;

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000035 від 10.04.2025 року;

належним чином засвідчені виписки з книг обліку, журналів реєстрації документації та кореспонденції (вхідної/вихідної) тощо, відповідно до яких здійснювалась реєстрація звернень ОСОБА_1 , а також виданих на його ім`я документів.

16 квітня 2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зокрема зазначив, що:

сам факт звернення до поліції не є доказом ані факту вчинення підробки, ані наявності обставин, що нібито стали підставою для такого звернення. Звернення до правоохоронних органів є лише початковою процесуальною дією, яка не передбачає автоматичного підтвердження викладених у заяві фактів. Така заява може містити припущення, суб`єктивні оцінки або твердження, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами. До моменту завершення повноцінного розслідування та отримання офіційного висновку відповідних органів, будь-які посилання на подане звернення не можуть вважатися доказом факту підробки чи підтвердженням достовірності зазначених у ньому обставин. Відповідно, подібне звернення саме по собі не має належної доказової сили у межах даного судового розгляду;

документи, що були подані позивачем, вже проходили відповідну перевірку уповноваженими органами, і за її результатами не було встановлено жодних ознак фальсифікації чи невідповідності. Важливо підкреслити, що навіть у випадку гіпотетичного припущення про можливу підробку, такі твердження можуть мати юридичні наслідки виключно після належного встановлення відповідного факту у порядку, передбаченому законом;

відповідно до вимог чинного законодавства, відомості, що містяться в документах, поданих у встановленому порядку, підлягають обов`язковому внесенню до відповідного офіційного реєстру. Лише після офіційного встановлення факту підробки, що має бути підтверджено в результаті належної перевірки та розслідування, можуть бути вжиті заходи щодо анулювання або вилучення таких даних із реєстру. Водночас безпідставна відмова у внесенні відомостей виключно на підставі суб`єктивного твердження Відповідача про нібито підробленість документів, яке не підтверджене жодним доказом, є неправомірною та не відповідає принципам правової визначеності й презумпції достовірності офіційних документів;

відповідач надав лише дві сторінки з журналу реєстрації вихідної документації ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, за заявленим описом, охоплює період з 01.01.2024 по 17.04.2024 року. Однак фактично було надано лише фрагментарний витяг із зазначеного журналу, що стосуються лише періоду з 05.02.2024 по 09.02.2024 року, що не дозволяє здійснити повну та об`єктивну перевірку змісту відповідної реєстрації. Наданий журнал охоплює період, що не співпадає з датою фактичної видачі відповідних документів. Отже, наданий доказ не підтверджує жодних обставин, на які посилається відповідач, і не спростовує позиції позивача;

Представник позивача зауважив, що вважає доцільним розглядати справу №420/138/25 за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач не надав витребуваних судом доказів, не виконав процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню обставин справи та фактично зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування її розгляду. Обставини, на спростування яких відповідач так і не надав доказів, вважати за доведені.

Не погоджуючись із зупиненням провадження в адміністративній справі, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 20.03.2025 про зупинення провадження в адміністративній справі №420/138/25.

08 квітня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд направив матеріали адміністративної справи №420/138/25 до П`ятого апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задоволено, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 в частині зупинення провадження у справі №420/138/25 скасовано.

18 червня 2025 року матеріали адміністративної справи №420/138/25 надійшли до Одеського окружного адміністративного суду після закінчення апеляційного провадження.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Згідно з п.1 ч.1 та ч.2 ст.175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У той же час, відповідно до ч.4 ст.9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну таким норму, яка підлягає застосуванню.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією «Jura novit curia» («Суд знає закони»).

Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.19 у справі №917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.19 у справі № 487/10128/14-ц).

Цей принцип означає, що суд може самостійно, безвідносно до посилань сторін, обирати і застосовувати норми права до фактичних обставин спору. Саме таке тлумачення принципу «jura novit curia» («суд знає закони») наведено у постанові Верховного Суду від 10.01.23 у справі №600/2019/21-а.

Так, діючи в межах позовних вимог, з огляду на завдання суду та унормовані ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципи адміністративного судочинства, зокрема, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну норму.

Суд також зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст.2 та ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (постанова Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а, від 05.09.2023 у справі № 380/7760/20).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, з метою повного, всебічного та обґрунтованого розгляду справи, прийняти до розгляду витребувані у відповідача інформацію та докази, що стосуються предмету позову у даній справі, а також врахувати відзив відповідача для надання правової кваліфікації відносинам, визначення релевантної норми та встановлення обставин у справі.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, врахувавши надані відповідачем докази та наведену інформацію у відзиві, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.11.2005 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 26.02.2025 (т.1 а.с.81).

У матеріалах справи міститься також тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 (т.1 а.с.11), органом видачі якого зазначений ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В означеному тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного містяться такі дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військове звання солдат, ВОС НОМЕР_3 , визнаний медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_12 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ, ст.61 А Наказу МО України від 2008 р. №402.

У графі « 13 Взято на військовий облік» тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 05.07.2023 серії НОМЕР_2 вказано, що взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_13 19.06.2023.

У графі « 14» означеного тимчасового посвідчення військовозобов`язаного вказано, що 05.07.2023 виключений з військового обліку військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_10 за п.3 ч.6 ст.37 ЗУ «Про Во і ВС».

При цьому, у графі « 13 Знято з військового обліку» міститься штам, із зазначенням абз.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 05.07.2023.

Згідно з наданою позивачем Довідкою військово-лікарської комісії від 05.07.2023 №2740 (т.1 а.с.12), солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 05.07.2023 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.61 «а» графи ІІ Розкладу хвороб.

Графа «Рішення, постанова штатної ВЛК» у Довідці від 05.07.2023 №2740 не заповнена.

Відповідно до витягу з картотеки спеціального військового обліку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.07.2010 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 . Згідно з даними картотеки спеціального військового обліку, адреса реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання АДРЕСА_1 (т.1 а.с.69).

Згідно з даними військово-облікового документа від 10.07.2024, який сформований у системі «Резерв+», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 , звання капітан, ВОС 530200, номер в реєстрі Оберіг 5, адреса проживання: АДРЕСА_1 . Графи постанова ВЛК та дата ВЛК не заповнені. Дані уточнено вчасно 10.07.2024. (т.1 а.с.17; 43).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 №2166 (т.1 а.с.14), громадянин ОСОБА_1 дійсно перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 до 05.07.2023, проходив медичний огляд та військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військової служби за гр. ІІ ст61-А наказу МОУ №402/2008, про що засвідчує довідка, яка видана громадянину ОСОБА_1 .

У вказаному листі також зазначено, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 року та довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.07.2023 року ОСОБА_1 видавалось.

Разом з цим, відповідно до записів Журналу реєстрації вихідних документів ІНФОРМАЦІЯ_1 (інв. №810), реєстрація листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 №2166 відсутня (т.1 а.с.129-130).

15 липня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_14 заяву від 15.07.2024, в якій просив виправити недостовірні відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом внесення відомостей про те, що його визнаного непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До вказаної заяви позивач додав: копію довідки ВЛК №2140 від 05.07.2023, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , скріншот з особистого кабінету у застосунку «Резерв+», копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_10 на адвокатський запит від 08.02.2024 №2166 (т.1 а.с.16, 18-19).

18 липня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву від 15.07.2024, в якій просив виправити недостовірні відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом внесення відомостей про те, що його визнаного непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До вказаної заяви позивач додав: копію довідки ВЛК №2140 від 05.07.2023, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , скріншот з особистого кабінету у застосунку «Резерв+», копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_10 на адвокатський запит від 08.02.2024 №2166 (т.1 а.с.44-46).

23 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Ахрамович Я.І. засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_6 адвокатський запит від 21.10.2024 №02/21-10/24, в якому просив надати інформацію щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку на підставі ст.61 «а» гр. ІІ Розкладу хвороб, а також, у разі невнесення такої інформації, просив повідомити про підстави невнесення такої інформації (т.1 а.с.47-49).

09 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 направив до Відділення №1 Одеського районного управління поліції №2 заяву (повідомлення) №5/2/656 від 09.04.2025 про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України. в якій зазначив, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , довідка військово-лікарської комісії №2140 від 05.07.2023 року, лист ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.02.2024 №2166 - ІНФОРМАЦІЯ_3 не складались та не видавались, означені документи міститься явні ознаки підробки, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_15 просив прийняти заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України та зареєструвати її в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (т.1 а.с.125-127).

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.04.2025, 10.04.2025 сектором дізнання відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.04.2025 (т.1 а.с.128).

Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення військово-облікових даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 щодо непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Змістом спірних правовідносин є наявність повноважень у ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості, що містяться у довідці ВЛК від 05.07.2023 №2740 щодо непридатності до військової служби, з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 .

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі Закон №1951-VIII).

Статтею 1 Закону №1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Так, частиною 1 ст.5 Закону №1951-VIII передбачено, що держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону №1951-VIII, до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:

1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 9 №1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Відповідно до п.8 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 (далі Порядок №559), військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності):

1) прізвище;

2) власне ім`я (усі власні імена);

3) по батькові (за наявності);

4) дата народження;

5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку;

8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів;

9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів);

10) військово-облікова спеціальність;

11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку);

12) відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку);

13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення;

14) адреса місця проживання;

15) номери засобів зв`язку;

16) адреси електронної пошти (за наявності);

17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом;

18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.

Згідно з абз. 5 п.7 Порядку №559, у разі коли відомості, зазначені у підпунктах 1-5, 8, 11-13 пункту 8 цього Порядку, на момент зчитування не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військово-обліковий документ в електронній формі вважається недійсним.

Пунктом 4 Порядку №559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:

у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;

в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними.

Відповідно до матеріалів справи, позивач має в наявності тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023 (т.1 а.с.11), органом видачі якого зазначений ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В означеному тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного містяться такі дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військове звання солдат, ВОС НОМЕР_3 , визнаний медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_12 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ, ст.61 А Наказу МО України від 2008 р. №402.

У графі « 13 Взято на військовий облік» тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 05.07.2023 серії НОМЕР_2 вказано, що взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_13 19.06.2023.

У графі « 14» означеного тимчасового посвідчення військовозобов`язаного вказано, що 05.07.2023 виключений з військового обліку військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_10 за п.3 ч.6 ст.37 ЗУ «Про Во і ВС».

При цьому, у графі « 13 Знято з військового обліку» міститься штам, із зазначенням абз.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 05.07.2023.

Згідно з наданою позивачем Довідкою військово-лікарської комісії від 05.07.2023 №2740 (т.1 а.с.12), солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 05.07.2023 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.61 «а» графи ІІ Розкладу хвороб.

У відповідності до вищенаведених приписів Порядку №559, позивач звернувся з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом також встановлено, що, відповідно до витягу з картотеки спеціального військового обліку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.07.2010 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 . Згідно з даними картотеки спеціального військового обліку, адреса реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання АДРЕСА_1 (т.1 а.с.69).

Згідно з даними військово-облікового документа від 10.07.2024, який сформований у системі «Резерв+», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 , звання капітан, ВОС 530200, номер в реєстрі Оберіг 5, адреса проживання: АДРЕСА_1 . Графи постанова ВЛК та дата ВЛК не заповнені. Дані уточнено вчасно 10.07.2024. (т.1 а.с.17; 43).

Доказів проживання (перебування) позивача в Одеському районі Одеської області до суду не надано, в тому числі станом на дату видачі тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023.

Підпунктом 7 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (які є Додатком №2 до Порядку №1487) визначено, що військовозобов`язані громадяни України повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, закордонної дипломатичної установи України), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Доказів звернення до відповідача щодо взяття на військовий облік з дня прибуття до нового місця проживання позивачем не надано.

Отже, судом встановлено невідповідність даних між військово-обліковим документом від 10.07.2024, який сформований у системі «Резерв+», та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 05.07.2023, зокрема щодо невідповідності звання, військово-облікової спеціальності, придатності до військової служби тощо.

Суд також враховує, що 10.04.2025 сектором дізнання відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.04.2025 щодо наявності ознак підробки тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , довідки військово-лікарської комісії від 05.07.2023 року та листа ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.02.2024 №2166.

Разом з цим, з огляду на наведені норми права, суд дійшов висновку, що до компетенції та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 .

Таким суб`єктом є ІНФОРМАЦІЯ_16 в силу приписів пункту 4 Порядку №559.

З огляду на зазначене, суд не надає оцінку наданим позивачем до суду Довідки військово-лікарської комісії від 05.07.2023 №2740 та тимчасовому посвідченню військовозобов`язаного від 05.07.2023 серії НОМЕР_2 , а також не надає оцінку щодо наявності у позивача підстав для виключення з військового обліку, оскільки такі повноваження віднесені до ІНФОРМАЦІЯ_14 , який, своєю чергою, не розглядав такі документи позивача у порядку №559, а тому така оцінка суду є передчасною.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Отже, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 року у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011 року у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010 року у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 року у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 року у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 року у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_5

Суддя Дмитро БАБЕНКО

.