Справа № 580/5520/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року справа № 580/5520/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Монастирищенської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач-1), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач-2), ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 , позивач-3), ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 , позивач-4), ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 , позивач-5), ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 , позивач-6), ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 , позивач-7), ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 , позивач-8) подали позов до Монастирищенської міської ради (далі міська рада, відповідач), в якому просять:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Монастирищенської міської ради від 24 жовтня 2024 року № 20-112 VIII Про розгляд звернень, в частині відмови ОСОБА_9 у частині відмови:

- ОСОБА_1 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_2 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_3 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_4 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_5 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_6 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_7 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_8 у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

2) зобов`язати Монастирищенську міську раду надати дозвіл:

- ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_7 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто;

- ОСОБА_8 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 30 років площею 0,6000 га для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1283 в адмінмежах (за межами) с. Нове Місто, адже підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ухвалою від 21.05.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що 17.07.2024 позивачі звернулись до відповідача із клопотанням щодо надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок в оренду на 30 (тридцять) років площею 0,6 га для кожного окремо для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки :04:001:1283.

За наслідками розгляду клопотання Монастирищенська міська рада прийняла рішення від 24 жовтня 2024 року № 20-112 VIII Про розгляд звернень, яким, з посиланням на статтю 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України Про землеустрій, Закону України Про оренду землі, відмовила у позивачам у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок в оренду на 30 (тридцять) років площею 0,6 га для кожного окремо для городництва за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки :04:001:1283.

Позивачі вважають спірне рішення протиправним, а тому звернулись в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначає ст. 124 ЗК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для городництва.

Частина 3 ст. 134 ЗК України встановлює, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно ч.1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Абз. 2-4 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачає, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі:

проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок.

Аналіз абз. 2-4 ч. 1 ст.123 ЗК України вказує на те, що проект землеустрою розробляється у разі формування нової земельної ділянки. У свою чергу поділ раніше сформованої земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Як встановив вище суд, спірні правовідносини виникли з приводу бажання кожного з позивачів отримати земельну ділянку площею 0,6 га, які входять до складу сформованої земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:1283).

Суд зазначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

На підставі ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 6 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо (ст.1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV Про землеустрій (далі Закон України № 858-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України № 858-IV документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Частина друга зазначеної статті Закону № 858-IV визначає види документації із землеустрою, зокрема: пункт ґ - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок пункт; й - технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Тобто, документація із землеустрою відповідно до ст. ст. 118, 121, 122 ЗК України та проект технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок згідно з ч.6 ст.79-1 ЗК України є різними видами документації із землеустрою.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 04.05.2020 у справі № 802/1539/17 у якій Верховний Суд скасував рішення апеляційної інстанції та залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що земельна ділянка є сформованою, а тому відповідно до ч. 6 ст.79-1 ЗК України її подальше формування здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою.

Верховний Суд зазначив, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Тому проект землеустрою та подальша відповідна процедура необхідні лише у разі: переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 ЗК України, в іншу; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель оборони; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель сільськогосподарського призначення (окрім наданих для ведення ОСГ, які можуть використовуватись також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення).

Спірні правовідносини не стосуються зміни категорії, цільового призначення, або виду використання земельних ділянок, яку позивачі мають намір отримати.

Тому покликання позивачів на положення ч. 3 ст. 123 ЗК України суд вважає не обґрунтованим.

Верховний Суд у рішенні від 03.10.2019 у справі № 823/1172/17 зазначив, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Оскільки предметом звернення позивачів до відповідача було саме надання їм дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач не мав правових підстав для задоволення такого клопотання позивачів.

Вказані висновки відповідають правовій позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 815/4257/16.

Суд також враховує інші аргументи позивачів, зазначені у позові, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачів, звільнених від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач-1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) позивач-2 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

3) позивач-3 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

4) позивач-4 ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

5) позивач-5 ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 );

6) позивач-6 ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 );

7) позивач-7 ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 );

8) позивач-8 ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 );

9) відповідач Монастирищенська міська рада (19101, Черкаська область, Уманський район, м. Монастирище, вул. Соборна, 117, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.07.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК