Справа № 460/7986/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/7986/25 пров. № А/857/25330/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Давидюк В.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. в адміністративній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови щодо накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду (суддя суду І інстанції: Комшелюк Т.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.06.2025р. м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: 02.06.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) Товариство з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» (надалі позивач, ТзДВ «Рівнефармація») звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі відповідач, ВДВС у місті Рівному ЗМУ МЮ) від 25.04.2025р. про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76438988; стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати (Т.1, а.с.1-6, 70-71).

Згідно ухвали суду від 19.05.2025р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін; витребувано від відповідача матеріали виконавчого провадження (Т.1, а.с.78-79).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.1, а.с.214-220).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ТзДВ «Рівнефармація», який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.1, а.с.222-224).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідач неправильно застосував приписи ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому первинно державний виконавець повинен перевірити виконання рішення і, у разі встановлення невиконання позивачем рішення без поважних причин, мав надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження; у випадку встановлення невиконання позивачем рішення з поважних причин виконавець мав продовжити здійснювати виконавче провадження.

Також наголошує на вжитих позивачем заходах для виконання рішення суду. Зокрема, позивач подав заяву (із документами) до державного реєстратора про поділ спірного приміщення площею 92,5 кв.м на два окремих приміщення: площею 90,0 кв.м та 2,5 кв.м відповідно, саме з однією метою: повернути на виконання рішення площу підвалу в розмірі 90,0 кв.м, а іншу площу в розмірі 2,5 кв.м залишити собі.

Відповідач та стягувач Рівненська міська рада не направляли позивачу, не зважаючи на його численні звернення, будь-яких офіційних повідомлень щодо того, який саме документ має бути складений (позивачем самостійно, або з будь-якою іншою особою), який би вказував на передачу позивачем приміщення площею 90,0 кв.м Рівненській міській раді (зокрема акт, протокол тощо). При цьому посадові особи відповідача відмовлялись від надання офіційного роз`яснення, яким чином це має оформлюватись.

Поважна причина невиконання судового рішення полягає не тільки у визначенні площини підвального приміщення, а й з численними питаннями, зокрема, щодо механізму передачі, реєстраційних дій щодо нерухомого майна тощо, які не були вирішені судом та відповідачем, не зважаючи на звернення позивача.

Крім цього, факт неоскарження позивачем постанови про накладення штрафу від 05.03.2025р. не може автоматично вказувати на те, що позивач нібито погоджується із самим фактом невиконання ним рішення без поважних причин: в іншому випадку позивач не звертався б із цим позовом до суду. В даному випадку суд першої інстанції помилково ототожнив різні за своєю правовою природою етапи виконання рішення: перший етап невиконання судового рішення (що має наслідком застосування штрафу вперше) і другий етап, умисного невиконання судового рішення, що тягне за собою повторне накладення штрафу.

Отже суд першої інстанції не з`ясував усі обставини адміністративної справи, ухилився від вирішення частини питань про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги позивача, обмежившись формальної вказівкою на те, що позивачем нібито не доведено протиправність оскаржуваної постанови, фактично взявши твердження відповідача за постулати.

Відповідач ВДВС у місті Рівному ЗМУ МЮ скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.1-3).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, рішенням господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. у справі № 918/1358/23 задоволено позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради; визнано недійсним договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25.03.2002р., укладений між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та Відкритим акціонерним товариством «Рівнефармація» в частині включення в загальну площу нежитлових приміщень площі 90 кв.м., що являється протирадіаційним укриттям № 67779; зобов`язано ТзДВ «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67779 площею 90 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне.

На виконання рішення суду 21.10.2024р. виданий наказ № 918/1358/23 (Т.1, а.с.103).

04.11.2024р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76438988 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської обл. № 918/1358/23 від 21.10.2024р. (Т.1, а.с.93).

Постановою про відкриття виконавчого провадження встановлено боржнику строк виконання рішення - протягом 10 робочих днів.

07.11.2024р. до відповідача надійшла заява ТзДВ «Рівнефармація», в якій боржник зазначає, що подав до Верховного Суду 28.10.2024р. касаційну скаргу на рішення господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2024р. у справі № 918/1358/23 (Т.1, а.с.102).

15.11.2024р. та 29.11.2024р. державний виконавець виніс постанови про відкладення провадження виконавчих дій, зважаючи на те, що ТзДВ «Рівнефармація» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2024р. у справі № 918/1358/23 (Т.1, а.с.106, 108).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2025р. касаційну скаргу ТзДВ «Рівнефармація» залишено без задоволення, рішення господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2024р. у справі № 918/1358/23 - без змін.

Вимогою державного виконавця від 24.02.2025р. призначено перевірку виконання рішення суду, яку направлено сторонам виконавчого провадження, із зобов`язанням бути присутніми о 10 год. 00 хв. 04.03.2025р. за адресою: м.Рівне, вул.Соборна, 15 (Т.1, а.с.166-167).

Згідно акту державного виконавця від 04.03.2025р. встановлено, що рішення суду про повернення Рівненській міській раді протирадіаційного укриття № 67779 площею 90 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне, не виконано; представник боржника на вказану дату не з`явився, протирадіаційне укриття № 67779 зачинено (Т.1, а.с.113).

Станом на 05.03.2025р. до відповідача не надходило документів від боржника, які б доводили поважність причин невиконання судового рішення.

05.03.2025р. відповідач виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду; попередив боржника про наслідки повторного невиконання рішення суду та зобов`язав ТзДВ «Рівнефармація» виконати рішення суду протягом десяти робочих днів (Т.1, а.с.115).

Вимогою державного виконавця від 05.03.2025р. призначено повторну перевірку виконання рішення суду на 10 год. 30 хв. 18.03.2025р. за адресою: м.Рівне, вул.Соборна, 15, та зобов`язано сторони виконавчого провадження бути присутніми під час проведення виконавчих дій (Т.1, а.с.116-117).

13.03.2025р. та 18.03.2025р. до відповідача надійшли заяви боржника про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із зверненням ТзДВ «Рівнефармація» до господарського суду Рівненської обл. із заявою про роз`яснення порядку виконання рішення суду в справі № 918/1358/23 у зв`язку з невідповідністю площі підвального приміщення, яке необхідно повернути по рішенню суду, та фактичної площі приміщення, що є більшою, ніж визначено в рішенні суду (а.с.119-120, 121-123).

Враховуючи подачу ТзДВ «Рівнефармація» до господарського суду Рівненської обл. заяви про роз`яснення порядку виконання рішення суду в справі № 918/1358/23, державний виконавець виніс 18.03.2025р. постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 10 робочих днів (Т.1, а.с.125).

Ухвалою господарського суду Рівненської обл. від 24.03.2025р. в справі № 918/1358/23 заяву ТзДВ «Рівнефармація» від 03.03.2025р. про роз`яснення судового рішення повернуто без розгляду.

Вимогою державного виконавця від 25.03.2025р. призначено повторну перевірку виконання рішення суду на 11 год. 00 хв. 02.04.2025р. за адресою: м.Рівне, вул.Соборна, 15, та зобов`язано сторони виконавчого провадження бути присутніми під час проведення виконавчих дій (Т.1, а.с.126-127).

Представник ТДВ «Рівнефармація» адвокат Андрієвський А.О. під час перевірки виконання рішення суду 02.04.2025р. повідомив, що боржник звернувся до державного реєстратора та проектної організації щодо виділення у підвальному приміщенні площі 90 кв.м., позаяк фактично площа підвального приміщення згідно технічної документації становить 92,5 кв.м.

Сторони виконавчого провадження узгодили між собою та не заперечували про відкладення проведення виконавчих дій на 10 робочих днів, про що складено акт (Т.1, а.с.136).

02.04.2025р. державний виконавець виніс постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 10 робочих днів (Т.1, а.с.138).

Ухвалою господарського суду Рівненської обл. від 14.04.2025р. в справі № 918/1358/23 у задоволені заяви ТзДВ «Рівнефармація» від 31.03.2025р. про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Вимогою державного виконавця від 16.04.2025р. призначено повторну перевірку виконання рішення суду на 11 год. 00 хв. 25.04.2025р. та зобов`язано сторони виконавчого провадження бути присутніми під час проведення виконавчих дій (Т.1, а.с.153-154).

25.04.2025р. під час перевірки виконання рішення суду державний виконавець склав акт, в якому було встановлено факт невиконання рішення боржником (Т.1, а.с.159-160).

При цьому, на примусове виконання 25.04.2025р. прибув представник боржника, в якого були відсутніми повноваження на повернення стягувачу протирадіаційного укриття № 67779 площею 90 кв.м; зазначені дії розцінені відповідачем як такі, що ускладнюють виконання рішення суду, а тому виконавцем зобов`язано боржника на 30.04.2025р. забезпечити явку керівника ТзДВ «Рівнефармація» або уповноваженого представника на повернення стягувачу протирадіаційного укриття № 67779 площею 90 кв.м.

25.04.2025р. державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за повторне невиконання рішення суду (Т.1, а.с.69).

30.04.2025р. державний виконавець у присутності представника стягувача на виконання рішення суду склав акт передачі майна у ВП № 76438988 (Т.1, а.с.162, 163).

09.05.2025р. державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 76438988 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом на підставі акту передачі майна від 30.04.2025р. (Т.1, а.с.165).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що на дату винесення державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу доказів належного виконання рішення суду в справі № 918/1358/23 позивач не представив.

Такий висновок суд здійснив на підставі аналізу вчинених державним виконавцем виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 76438988. При цьому, причини, на які покликався позивач, суд не прийняв до уваги, оскільки в позивача було достатньо часу для передачі спірних приміщень.

За таких обставин суд дійшов до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 25.04.2025р. у виконавчому провадженні ВП № 76438988.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є з`ясування факту невиконання рішення суду (повного чи частково), а разі встановлення такого факту визначення поважності причин невиконання боржником судового рішення, від чого безпосередньо залежить правомірність накладення на позивача спірного штрафу.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п.1, 16 ч.2 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Згідно фактичних обставин справи позивач обґрунтовує свою позицію тим, що він вживав всі необхідні заходи для виконання рішення суду, однак передача підвальних приміщень площею 90 кв.м була унеможливлена через розбіжність площі цих приміщень. З метою поділу спірного приміщення на два різних приміщення площею 90 кв.м і 2,5 кв.м, позивач неодноразово звертався до державного реєстратора, однак відповіді від останнього не отримав.

Також вважає, що державний виконавець порушив процедуру проведення виконавчого провадження.

Разом з тим, із такою позицією позивача не можна погодитися з таких причин.

Фактичним виконанням рішення господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. у справі № 918/1358/23, є повернення Рівненській міській раді протирадіаційного укриття № 67779 площею 90 кв.м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне.

Твердження позивача про те, що невиконання судового рішення зумовлено труднощами у відокремленні підвального приміщення площею 90 кв.м від решти майна товариства, позаяк позивачем виготовлявся технічний паспорт для виділу підвального приміщення та здійснювалась реєстрація цього приміщення, є безпідставними.

Під час судового розгляду з`ясовано, що позивач дійсно виготовив технічну документацію на протирадіаційне укриття № 67779 площею 90 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне, що стверджується технічним паспортом від 20.02.2025р., зареєстрованим у Реєстрі будівельної діяльності за номером ТІО1:7160-7654-1457-3377 (Т.1, а.с.19, 20-23).

Згідно цього технічного паспорту загальна площа підвального приміщення житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне складає 92,5 кв.м. При цьому, такий витяг сформований лише 25.03.2025р. (Т.1, а.с.19).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 419882081 від 27.03.2025, вказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем (власник) 27.03.2025р. (Т.1, а.с.24).

Разом з тим, оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за повторне невиконання рішення суду, прийнята відповідачем 25.04.2025р.

Отже, у позивача було достатньо часу для належного виконання рішення господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. у справі № 918/1358/23.

Проте, у проміжок часу з 20.02.2025р. по 25.04.2025р. позивач не надав доказів наявності причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання вказаного судового рішення до винесення постанови про накладення штрафу.

Окрім цього, рішення суду було виконано лише 30.04.2025р., після накладення відповідачем штрафу за повторне невиконання цього рішення, що стверджується актом передачі майна від 30.04.2025р.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

За розглядуваних обставин цієї справи органу державної виконавчої служби не представлено доказів вжиття дієвих заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, оскільки розглядувані дії позивача не носили обов`язкового характеру. Відсутність вироблених документів не перешкоджало фактичній передачі підвальних приміщень (укриття), що стверджується й подальшою передачею цих приміщень державним виконавцем без участі позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до послідовного та логічного висновку про те, що позивач не вчинив всі залежні від нього дії щодо виконання рішення господарського суду шляхом повернення Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67779 площею 90 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул.Соборна в м.Рівне.

Отже, обставини, які повідомив позивач, в своїй сукупності не свідчать про виконання судового рішення.

При цьому, будь-яких поважних причин неможливості своєчасного виконання рішення суду позивач не навів, а його доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду в справі № 918/1358/23.

Окрім цього, ухвалою господарського суду Рівненської обл. від 14.04.2025р. в справі № 918/1358/23 відмовлено в задоволенні заяви ТзДВ «Рівнефармація» від 31.03.2025р. про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Причиною відмови господарський суд вказав на те, що наявні беззаперечні підстави стверджувати, що усе підвальне приміщення, набуте ВАТ «Рівнефармація» за договором купівлі-продажу № 474 від 25.03.2002р., що було предметом спору в даній справі, фактичних змін не зазнавало; приміщення «Підвал» площею « 89,8» кв.м ідентичне приміщенню «Підвал» площею « 92,5» кв.м., а відтак є одним і тим же приміщенням - протирадіаційним укриттям № 67779 та підлягає поверненню, що чітко відображено в рішенні господарського суду Рівненської обл. від 29.04.2024р. у справі № 918/1358/23.

Отже, вказана боржником розбіжність в площі не визначає це приміщення іншим приміщенням, через що твердження позивача про поважність причин невиконання судового рішення слід оцінювати критично.

Згідно зі ст.6 КАС України та ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції», п.40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

Так, у п.53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005р., і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009р.).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав стягувача. Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.

Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав стягувача шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.

Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.

У силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем не виконано судове рішення в справі № 918/1358/23 без поважних причин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду є обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ТзДВ «Рівнефармація».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. в адміністративній справі № 460/7986/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з додатковою відповідальністю «Рівнефармація».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 21.07.2025р.