Справа № 420/11434/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11434/23

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

повний текст судового рішення

складено 24.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицька Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості у розмірі 178 716,56 грн.: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 527,83 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 115 480,34 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 767,95 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 49 940,44 грн.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що станом на 07.04.2023 року, відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника податку, податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 178 716,56 грн., а саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 527,83 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 115 480,34 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 767,95 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 49 940,44 грн. Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 14, 54, 58, 59, 87 Податкового кодексу України, просить задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 178 716,56 грн.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи за адресою, зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі, однак ухвала про відкриття провадження у справі повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень ч.11 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, фізична особа платник податків ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд вказаної справи, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року адміністративний позов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено. Стягнуто з фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі у розмірі 178 716,56 грн. (сто сімдесят вісім тисяч сімсот шістнадцять гривень п`ятдесят шість копійок):

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 527,83 грн. на бюджетний рахунок UА0015600, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Таїр./18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 115 480,34 грн. на бюджетний рахунок UА0015746, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м. Подільськ/18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 767,95 грн. на бюджетний рахунок UА0015732, банк отримана Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Татарбун./18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 49 940,44 грн. на бюджетний рахунок UА 0015744, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/18010300.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду у залі судового засідання №5.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року клопотання представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Ткач Олени Сергіївни про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №420/24526/23 - задоволено. Зупинено провадження у справі №420/11434/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/24526/23. Зобов`язано сторони по справі повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - поновлено. Призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду у залі судового засідання №5

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області за своєю податковою адресою, як платник податку.

Відповідно до розрахунку податкового боргу по фізичній особі ОСОБА_1 станом на 07.04.2023 року за відповідачем рахується заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 178 716,56 грн.

Так, заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 178 716,56 грн. виникла в результаті винесення податкових повідомлень-рішень:

-№ 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 192,17 грн.;

-№0-1521 від 19.04.2021 року на суму 5 195,30 грн.;

-№ 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 1 937, 85 грн.;

-№ 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 1 728,22 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 39 446, 44 грн.;

-№ 1-1521 від 18.08.2022 року на суму 10 494, 00 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 36 958, 80 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 1 790, 40 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 657, 60 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 52 566, 00 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 7 983, 60 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 470, 40 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 5 561, 83 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 750, 00 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 216, 00 грн.;

-№ 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 767, 95 грн. (а.с.18-25).

За таких обставин, за ОСОБА_1 рахується заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі у розмірі 178 716,56 грн.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.16.1.4. ст.16 ПК України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.36.1. ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог п.36.5. ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог п.54.1. ст.54 ПК України передбачено, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.57.1. ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:

- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,

- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як передбачено п.59.1 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається платнику податку в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно приписів п.42.3 ст.42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 ст.42 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Статтею 45 Податкового кодексу України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС в Одеській області направлялась відповідачу податкова вимога форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 року, проте заборгованість відповідачем не сплачена (а.с.17).

Доказів, які б спростовували факт існування за відповідачем вказаної заборгованості, до суду не надано, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-1521 від 19.04.2021 року; №0-1521 від 19.04.2021 року; №0-1521 від 19.04.2021 року; №0-1521 від 19.04.2021 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №1-1521 від 18.08.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року; №0-1521 від 24.06.2022 року, а також податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 року (справа №420/24526/23).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі №420/24526/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №0-1521 від 24.06.2022, №0-1521 від 24.06.2022, №0-1521 від 24.06.2022, №0-1521 від 19.04.2021, №0-1521 від 24.06.2022, №0-1521 від 24.06.2022, №0-1521 від 24.06.2022 Головного управління ДПС в Одеській області.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 року Головного управління ДПС в Одеській області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі №420/24526/23 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернуто апелянту.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі №420/24526/23 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань, відповідно до вимог ст.ст.54,56 ПК України.

Так, судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року, яке набрало законної сили, встановлено, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020р., 2021р. податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на частину об`єктів нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком.

За вказаних обставин, суд першої інстанції у своєму рішенні від 06.03.2024 року у справі №420/24526/23 зазначив, що відповідач у наступних ППР: №0-1521 від 19.04.2021 року на суму 5 195,30 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 36 958, 80 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 657, 60 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 52 566, 00 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 7 983, 60 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 470, 40 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 767, 95 грн. помилково визначив розмір податкового зобов`язання, та відповідно здійснив помилковий його розрахунок та передчасно прийняв зазначені ППР у вищевказаних розмірах.

З огляду на викладене, суд першої інстанції у справі №420/24526/23 дійшов висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання у вищезазначених ППР.

Оскільки за ППР №0-1521 від 19.04.2021 року на суму 5 195,30 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 36 958, 80 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 657, 60 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 52 566, 00 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 7 983, 60 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 470, 40 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 6 767, 95 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання щодо об`єкта нерухомого майна, яке вибуло із його власності, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки вищевказані ППР скасовані, то, відповідно, позивачем неправомірно визначена сума податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 115 480,34 грн., що сформована на підставі зазначених ППР.

Отже, сума податкового боргу у розмірі 115 480, 34 грн. підлягає скасуванню.

Що стосується інших податкових повідомлень-рішень: № 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 192,17 грн.; № 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 1 937, 85 грн.; № 0-1521 від 19.04.2021 року на суму 1 728,22 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 39 446, 44 грн.; № 1-1521 від 18.08.2022 року на суму 10 494, 00 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 1 790, 40 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 5 561, 83 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 750, 00 грн.; № 0-1521 від 24.06.2022 року на суму 216, 00 грн., то суд першої інстанції в своєму рішенні від 06.03.2024 року дійшов висновку щодо їх правомірності, тому податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 63 236,22 грн. підлягає стягненню з ФО ПП ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), №10373/05, п.73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

З іншого боку, потреба виправити «помилку» або бездіяльність не повинна непропорційним чином втручатися в право відповідача, який покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Звертаючись до ст.1 протоколу 1 до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ слід зазначити наступне:

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Протоколу №1 є автономним поняттям, яке охоплює як «існуюче майно», так і активи, в тому числі позови, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування». «Майно» містить права «in rem» та «in personam». Термін охоплює нерухоме і рухоме майно та інші майнові інтереси.

Поняття «майно» має автономне значення, яке є незалежним від офіційної класифікації у національному законодавстві і не обмежується правом власності на фізичні товари: деякі інші права та інтереси, які складають активи, також можуть розглядатися як «права на майно», і таким чином, як «майно» для цілей цього положення. Питання, яке необхідно розглянути в кожному випадку, полягає в тому чи обставини справи, якщо їх розглядати в цілому, надавали заявникові право власності на матеріально-правові інтереси, захищені статтею 1 Протоколу № 1 (Depalle v. France [ВП], § 62; Anheuser-Busch Inc. v. Portugal [Bll], § 53: Oneryildiz v. Turkey [ВП], § 124; Broniowski v. Poland [ВП], § 129; Beyeler v. Italy [ВП], § 100; atridis v. Greece [ВП], § 54; Centro Europa 7 S.R.L. and di Stefano v. Italy [ВП], § 171; Fabris v. -ranсe [ВП], §§ 49 та 51 ; Parrillo v. Italy [ВП], §211; Belane Nagy v. Hungary [ВП], § 76).

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, з урахуванням всіх викладених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволенні позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області частково.

Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі №420/11434/23 нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі у розмірі 63 236,22 грн.(шістдесят три тисячі двісті тридцять шість гривень двадцять дві копійки):

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 527,83 грн. на бюджетний рахунок UА0015600, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Таїр./18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 6 767,95 грн. на бюджетний рахунок UА0015732, банк отримана Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Татарбун./18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 49 940,44 грн. на бюджетний рахунок UА 0015744, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/18010300.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька