Справа № 460/5690/24
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
22 липня 2025 року м. Рівне №460/5690/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом
доВійськова частина НОМЕР_1
про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду,
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23 березня 2022 року по 28 лютого 2024 року, суми грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки та суми матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2022, 2023,2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30 серпня 2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату - ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) грошове забезпечення за період з 23.03.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 28.02.2024 р з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки в розмірі окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.
25.09.2024 року Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду 460/5690/24 позов ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму до військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) за період з 23 березня 2022 року по 28 лютого 2024 року, суми грошової допомоги на оздоровлення за 2022,2023,2024 роки та суми матеріальної допомоги для вирішення соціально -побутових питань за 2022, 2023,2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30 серпня 2017 року;
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) , грошове забезпечення за період з 23.03.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 28.02.2024 р з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки в розмірі окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.
26.10.2024 року Рішення Рівненського окружного адміністративного суду 460/5690/24 набрало законної сили.
Із матеріалів справи вбачається, позивач неодноразово звертався до командування військової частини НОМЕР_1 , засобами електронного зв`язку Міністерства оборони України через орган військового управління ІНФОРМАЦІЯ_1 та через направлення адвокатських запитів.
Так, 06.01.2025 року, позивач направив до командування військової частини НОМЕР_1 , супровідним листом заяву з додатками № 02-06/01/2025 року про добровільне виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24 через орган військового управління ІНФОРМАЦІЯ_1 який отримано командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 29.01.2024 року.
Однак станом на момент винесення ухвали командування військової частини НОМЕР_1 не здійснено належних заходів для виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24, не надано письмову відповідь на заяву з додатками № 02-06/01/2025 року про добровільне виконання рішення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24 залишається не виконаним.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують права позивача, які підтверджені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від у справі 460/5690/24

Одночасно позивач зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (зокрема, пункт 43 рішення від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України»). У рішенні суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, виправдовуючи неспроможність виконати судове рішення про виплату боргу. І тому невиконання судового рішення не може бути виправдане відсутністю бюджетних видатків.

Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Так ст.129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того боржником не вжито і належних заходів для виконання рішення суду, як це передбачено судовим рішенням. Ним лише декларується можливість проведення виплат у невизначений термін за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Крім того, такі дії відповідача порушують законні очікування позивача щодо того, що після вирішення його спору у сфері публічно-правових відносин, йому не доведеться знову звертатись до суду за захистом прав та законних інтересів, які вже захищені раніше ухваленим рішенням суду, яке набрало законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, вказана норма передбачає визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем у двох випадках: 1) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача вчиняються/допускаються на виконання рішення суду; 2) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача порушують права позивача, підтверджені рішенням суду.

Ухвала набирала законної сили негайно після її підписання.

Відповідно до ст. 382 КАС України встановлений, що

1. Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

2. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу

Керуючись ст.ст.382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, вказана норма передбачає визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем у двох випадках: 1) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача вчиняються/допускаються на виконання рішення суду; 2) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача порушують права позивача, підтверджені рішенням суду.

Суд звертає увагу, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/5690/24 спрямоване на захист прав та законних інтересів позивача щодо

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) , грошове забезпечення за період з 23.03.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 28.02.2024 р з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки в розмірі окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум

Крім того, такі дії відповідача порушують законні очікування позивача щодо того, що після вирішення його спору у сфері публічно-правових відносин, йому не доведеться знову звертатись до суду за захистом прав та законних інтересів, які вже захищені раніше ухваленим рішенням суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою від 13.05.2025 Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/1931/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням командуванням військової частини НОМЕР_1 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі 460/5690/24 задоволено.

Визнано протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі 460/5690/24.

командуванню військової частини НОМЕР_1 вжити заходи щодо повного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі 460/5690/24, а саме щодо:

здійснення перерахунку та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній), грошове забезпечення за період з 23.03.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 28.02.2024 р з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

здійснення перерахунку та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

здійснення перерахунку та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки в розмірі окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022, 2023, 2024 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум

Встановлено командуванню військової частини НОМЕР_1 строк подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі 460/5690/24 та зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 подати до Рівненського окружного адміністративного суду у 30-денний строк з моменту отримання копії ухвали звіт з доказами про виконання відповідних судових рішень.

Ухвала набирала законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України

Надіслано ухвалу на адресу військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від у справі №460/5690/24.

Представником позивача подано до суду заяву про затвердження звіту про виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 382 КАС України встановлений, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах

1. Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

2. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

4. Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

5. Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

6. Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

7. Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

8. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу

Звіту про виконання рішення суду по справі № 460/5690/24 Головне управління військової частини НОМЕР_1 не подано та не виконано окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 460/5690/24.

Таким чином суд дійшов висновку, щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про накладення на командування військової частини НОМЕР_1 штрафу в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 460/5690/24.

За таких обставин, права позивача, підтверджені рішенням суду, підлягають захисту на підставі частини першої статті 383 КАС України.

Незаконними діями відповідача були порушені статті 19, 129-1 Конституції України, пункт 5 частини третьої статті 2, частину другу статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, частину другу статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відтак, судові рішення по справі № 460/5690/24 залишаються невиконаними відповідачем, у зв`язку з чим, керуючись приписами частини другої статті 382 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для накладення штрафу на командування військової частини НОМЕР_1 за невиконання судового рішення.

Разом з тим, визначаючи розмір штрафу, що підлягає накладенню на командування військової частини НОМЕР_1 , враховуючи всі обставини справи, в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На день розгляду питання про накладення штрафу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлений з 1 січня 2023 року у розмірі 3028 гривні, відповідно мінімальний розмір штрафу складає 60 560 грн (20 х 3028 грн.).

Згідно частини 3 статті 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24 та накладення штрафу на командування військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про накладення штрафу на командування військової частини НОМЕР_1 у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5690/24 від 25.09.2024 року, що набрало законної сили 26.10.2024 року, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 460/5690/25 задоволити.

Накласти на військової частини НОМЕР_1 штраф за невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду № 460/5690/24 від 25.09.2024 року, що набрало законної сили 26.10.2024 року, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 460/5690/25 в розмірі 9084,00 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні) грн. 00 коп.

Направити рішення суду про накладення штрафу на посадових осіб військової частини НОМЕР_1 до Міністерства оборони України для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.Є. Махаринець