Справа № 260/6338/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

16 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/6338/24 пров. № А/857/20572/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П, Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву представниці позивача ОСОБА_1 Майстренко Наталії Миколаївни про забезпечення позову у справі №260/6338/24,

в с т а н о в и в :

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі за його адміністративним позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТзОВ ДОМІНУС СТАРК, в якому просив визнати протиправними дії виконавчого комітету Ужгородської міської ради з видачі ТзОВ ДОМІНУС СТАРК дозволу на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :41:001:0600, реєстраційний номер в ЄДЕССБ ЗК86 Будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 під час розгляду справ щодо об`єкта, на який видається документ дозвільного характеру та скасувати дозвіл на виконання вказаних будівельних робіт, виданий ТзОВ ДОМІНУС СТАРК 02.05.2024 виконавчим комітетом Ужгородської міської ради в особі управління державного архітектурно-будівельного контролю.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.04.2025.

09.07.2025 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представниці позивача ОСОБА_1 Майстренко Н.М. про забезпечення позову у даній справі, в якій вона просить суд забезпечити позов шляхом заборони ТзОВ ДОМІНУС СТАРК (, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13 корп. 1, офіс 2) та іншим особам виконувати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :41:001:0600 площею 1,1250 га за адресою АДРЕСА_1 , на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 02.05.2023 ЗК86 Нове будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 , заборони відповідачу вносити (реєструвати) зміни до вказаного дозволу та видавати/реєструвати сертифікат готовності об`єкта будівництва до експлуатації.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачем оскаржуються неправомірні дії відповідача та документ дозвільного характеру, який було видано третій особі, як замовнику будівництва право розпочати на спірній земельній ділянці будівельні роботи. Вказує, що у в травні 2024 року ТзОВ ДОМІНУС СТАРК розпочало на вказаній земельній ділянці будівельні роботи, які наразі тривають і полягають у незворотних змінах ландшафту території, а тому ефективний захист порушених прав позивача у такому разі є неможливим. Відновлення прав у разі задоволення позову потребуватиме додаткових звернень до суду з метою відновлення стану земельної ділянки, що вже частково забудована, а це в свою чергу потребуватиме значних бюджетних витрат. Також звертає увагу на те, що ефективний захист порушених прав позивача, за яким він звернувся до суду, та їх ефективне відновлення у цій справі будуть неможливими, якщо Товариство і надалі здійснюватиме будівельні роботи на спірній земельній ділянці, із зведення комплексу (п`яти) багатоквартирних житлових будинків. Без заходів забезпечення Товариство закінчить будівельні роботи, які на складному рельєфі спірної земельної ділянки незворотньо змінять ландшафт території кварталу, кількістю вантажної будівельної техніки зруйнують збудовані власним коштом мешканців дороги, підключать своє обладнання та можливо об`єкти нерухомого майна до інженерних мереж, які так само прокладені спільним коштом мешканців кварталу. Також необхідно врахувати, що продовження будівельних робіт під час розгляду цієї справи призведе до збільшення збитків, які може понести Товариство та що в подальшому може лягти тягарем на місцевий бюджет. Також, виконання Товариством будівельних робіт збільшить його збитки, стягнення яких в порядку регресу ймовірно відбуватиметься коштом уповноваженого органу, який протиправно видав дозвільний документ. У разі вжиття заходів забезпечення позову права Товариства будуть більше захищені, а саме щодо непонесення додаткових витрат на будівельні роботи, також більш захищеними будуть і права відповідача, який в подальшому уникне зайвих витрат на знесення будівель і споруд, а відтак, шкода від зупинення виконання будівельних робіт буде значно меншою від можливих збитків Товариства та відповідача у разі продовження виконання будівельних робіт на земельній ділянці у м. Ужгороді, по вул. Кримській, 24.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши доводи, наведені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом : зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язане з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.06.2022 по справі №580/5656/21.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Відтак, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Предметом спору в даній справі є скасування дозволу на виконання будівельних робіт ЗК86 "Будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 ", виданий ТзОВ ДОМІНУС СТАРК 02.05.2024 виконавчим комітетом Ужгородської міської ради в особі управління державного архітектурно-будівельного контролю.

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує, що відновлення прав у разі задоволення позову потребуватиме додаткових звернень до суду з метою відновлення стану земельної ділянки, що вже частково забудована, а це в свою чергу потребуватиме значних бюджетних витрат. Крім того, без заходів забезпечення позову Товариство закінчить будівельні роботи, які на складному рельєфі спірної земельної ділянки незворотньо змінять ландшафт території кварталу, кількістю вантажної будівельної техніки зруйнують збудовані власним коштом мешканців дороги, підключать своє обладнання та можливо об`єкти нерухомого майна до інженерних мереж, які так само прокладені спільним коштом мешканців кварталу.

Разом з тим, заявником у даній справі не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів щодо проведення будівельних робіт на будівельному майданчику, не надано доказів на якій саме стадії перебуває вказане будівництво, те, що саме вказане будівництво спричиняє вищенаведені негативні наслідки, становить загрозу, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, у межах даної справи відповідних доказів позивач не надав, а самого лише твердження про можливе настання негативних наслідків для нього є недостатньо.

Тобто, сам по собі факт наявності документа дозвільного характеру на виконання будівельних робіт, який позивач вважає протиправним не може автоматично підтверджувати те, що такий документ є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Надаючи оцінку доводам представниці позивача, які викладені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів враховує, що позивач не скористався правом на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції від 24.10.2024 та 05.11.2024, якими йому було відмовлено у забезпеченні позову і на момент подання такої заяви до суду апеляційної інстанції пройшло більше семи місяців, при цьому, заявниця не зазначає доказів на підтвердження того, на якій стадій передбуває будівництво на момент подання такої заяви і чи можна таким забезпеченням зберегти становище, при якому порушене, на думку позивача право, буде відновлене у разі задоволення його позовних вимог. Також, з урахуванням такої обставини, за відсутності таких доказів, колегія суддів вважає, що за умови здійснення будівництва із завданням тієї шкоди, на яку вказує позивач, забезпечення позову втратило свій сенс і в подальшому лише Товариство може нести збитки у вигляді зупинки робіт та їх наслідків.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час подання та розгляду заяви про забезпечення позову не підтверджено існування обставин, які б безумовно вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення заяви представниці позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 152, 153, 154, 248, 308, 321, 325, 328 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представниці позивача ОСОБА_1 Майстренко Наталії Миколаївни про забезпечення позову у справі №260/6338/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Нос С. П.
Ільчишин Н. В.