Справа № 990/199/25
Суддя: Усенко Євгенія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

м. Київ

справа № 990/199/25

провадження № 11-235заі25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачки Усенко Є. А.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Стрелець Т. Г., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, апеляційне провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.05.2025 (головуючий суддя Стародуб О. П., судді Кравчук В. М., Стеценко С. Г.),

У С Т А Н О В И Л А:

1. Зміст позовної заяви та судового рішення, ухваленого щодо неї

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство внутрішніх справ України, у якій просив (відповідно до тексту позовної заяви):

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні (переведенні) пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня смерті годувальника та відновити пропущений термін з поважних причин;

- при вирішення спору застосувати норми статей 3, 8, 22, 24, 27, 28, 46, 48, 49 Конституції України як норми прямої дії та не застосовувати частину другу статті 36, статті 26, 28, 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) як такі, що суперечать Конституції України, та статті 7 законів про бюджет України за 2021-2025 роки;

- зобов`язати Пенсійний фонд України призначити та виплачувати йому, ОСОБА_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня смерті годувальника;

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо проведення індексації пенсії з 2014 року по теперішній час із застосуванням коефіцієнтів, що не відповідають реальному рівню інфляції та порушують вимоги статей 3, 27, 28, 46, 48 Конституції України;

- при вирішенні спору застосувати норми статей 3, 8, 22, 27, 28, 46, 48 Конституції України та не застосовувати положення статті 42 Закону № 1058-ІV в частині, що обмежує розмір індексації, не забезпечує повного захисту пенсії від інфляційного знецінення; застосувати реальний коефіцієнт інфляції;

- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити перерахунок інфляції його пенсії за період з 01.04.2013 по теперішній час із застосуванням показників, що відповідають реальному сукупному рівню інфляції та виплатити відповідну недоотриману суму пенсії;

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо обчислення та виплати йому пенсії у розмірі, нижчому за реальний (фактичний) прожитковий мінімум, гарантований статтями 3, 27, 28, 46, 48 Конституції України (фактичний 6 013 грн);

- при вирішенні спору застосувати норми статей 3, 8, 22, 27, 28, 46, 48 Конституції України та не застосовувати положення статей 26, 27, 28, 33, 42 Закону № 1058-ІV та статті 7 законів України «Про бюджет України» на 2021-2025 роки в частині, що дозволяє встановлювати та виплачувати пенсію у розмірі, нижчому за реальний (фактичний) прожитковий мінімум, для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити перерахунок його пенсії з дня, коли розмір став нижчим за реальний прожитковий мінімум, або з дати звернення до суду в 2022 році таким чином, щоб її розмір відповідав реальному прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність (встановивши його на рівні не менше 6 500 грн станом на дату перерахунку або на рівні, визначеному судом, на підставі належних доказів), та виплачувати пенсію у такому розмірі з урахуванням належної індексації в майбутньому;

- розглянути питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо перевірки конституційності положень частини другої статті 36, статей 26, 27, 28, 33, 42 Закону № 1058-ІV та статті 7 законів про державний бюджет за 2021-2025 роки. У разі звернення до Конституційного Суду України щодо статті 42 Закону № 1058-ІV просити Конституційний Суд України розглянути подання у зв`язку з конституційною скаргою ОСОБА_2 (провадження № 3/367(18/73)23);

- судові витрати (у разі їх понесення) покласти на відповідачів;

- звільнити від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір»;

- звернутись до Верховного Суду з метою ініціювання звернення відповідно до статей 150, 151 Конституції України щодо неконституційності вказаних вище законів, включаючи статтю 55 Закону України «Про Конституційний Суд України»;

- окремою ухвалою призначити адвоката;

- після рішення Конституційного Суду України повернутися до розгляду позову по суті.

Також ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування матеріалів, судових справ та доказів, необхідних для повного та всебічного розгляду справи, а також про поновлення строків на звернення до суду.

1.2. Касаційний адміністративний суд ухвалою від 12.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 передав за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду на підставі пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

1.3. Касаційний адміністративний суд виходив з того, що статтею 22 КАС визначено вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень - відповідачів у справах, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції; справи за позовами до інших суб`єктів владних повноважень Верховному Суду як суду першої інстанції не підсудні.

1.4. Оскільки відповідачем у цій справі позивач зазначає Головне управління Пенсійного фонду України, то з огляду на положення частини четвертої статті 22 КАС заявлені позивачем вимоги не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.

1.5. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач при зверненні з позовом не дотримав правил інстанційної юрисдикції, а тому позовну заяву слід передати до суду першої інстанції за місцезнаходженням позивача, тобто до Київського окружного адміністративного суду.

2. Зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі

2.1. 26.05.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025, у якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції [за змістом доводів позивача в апеляційній скарзі, таким судом є Касаційний адміністративний суд] для продовження розгляду.

2.2. Серед доводів, чому його позов повинен розглядати Касаційний адміністративний суд, ОСОБА_1 зазначає про те, що його позов обґрунтований невідповідністю Конституції України норм статей 26, 28, 36, 42 Закону № 1058-ІV, статті 7 законів про державний бюджет на 2021-2025 роки, а відтак вирішення його позову вимагає звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо перевірки конституційності цих норм, що входить до повноважень Верховного Суду.

2.3. 04.07.2025 ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду заяву «Доповнення та уточнення до заяви (щодо виключної підсудності справи Верховному Суду, кваліфікації дій відповідачів та обґрунтування розміру шкоди)», в якій просить визнати, що його справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

Інші доводи ОСОБА_1 в цій заяві не стосуються ухвали Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025, а фактично полягають у нових вимогах (визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо встановлення у законах України «Про Державний бюджет України» розміру прожиткового мінімуму на рівні, що не відповідає, на думку позивача, його фактичній вартості; зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити перерахунок призначеної йому, ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням її відповідності реальному прожитковому мінімуму).

2.4. Також позивач подав заяву «Уточнення вимог» (надійшла до Великої Палати Верховного Суду 08.07.2025), а також «Уточнену заяву (клопотання) про вирішення виключної правової проблеми, встановлення юрисдикції, визнання фактів встановленими та зупинення провадження» (надійшла до Великої Палати Верховного Суду 21.07.2025), в яких він так само не наводить доводів, які б стосувалися оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025. За змістом цих заяв ОСОБА_1 вимагає розглянути його справу Верховним Судом, задовольнити позов та здійснити перерахунок і виплату йому пенсії в належному, на його думку, розмірі. Позивач просить звернутись до Конституційного Суду України з поданням про визнання неконституційними частини другої статті 36, частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV як таких, що не відповідають статтям 3, 8, 22, 27, 28, 41, 46, 48 Конституції України; статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (та аналогічних статей в законах України про бюджет за 2021-2024 роки) в частині встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як такої, що не відповідає статтям 3, 8, 22, 27, 28, 46, 48 Конституції України; провадження у справі зупинити на час розгляду Конституційним Судом України подання.

3. Рух апеляційної скарги

3.1. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04.06.2025 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025, а ухвалою від 03.07.2025 призначила справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

4. Позиція відповідача щодо апеляційної скарги позивача

4.1. Головне управління Пенсійного фонду України не реалізувало право подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

5. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, та висновки Великої Палати Верховного Суду щодо їх застосування у цій справі

5.1. Заслухавши суддю-доповідачку, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

5.2. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

5.3. Згідно із частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

5.4. Отже, кожній особі надається право звернутися до адміністративного суду у разі, якщо дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

5.5. При цьому глава 2 КАС визначає правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, а також розмежовує предметну, інстанційну та територіальну юрисдикцію (підсудність) різних адміністративних справ.

5.6. Юрисдикція (підсудність) адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, який містить адміністративно-процесуальні норми, що розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи та між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи. Предметною юрисдикцією адміністративних судів є сукупність правил, що визначають чи розмежовують компетенції судів з розгляду адміністративних справ у першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору. Територіальна юрисдикція (підсудність) адміністративних судів - це сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ у першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їхня діяльність. Інстанційною юрисдикцією адміністративних судів вважають правила, що визначають розмежування компетенції цих судів різного рівня при розгляді адміністративних справ.

5.7. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 26.08.2019 у справі № 855/364/19, від 07.03.2024 у справі № 990/340/23.

5.8. Відповідно до частини четвертої статті 22 КАСВерховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

5.9. Визначений частиною четвертою статті 22 КАС перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним.

5.10. Відповідно до частини другої статті 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

5.11. Ураховуючи, що ОСОБА_1 позовні вимоги заявив до Головного управління Пенсійного фонду України, яке відсутнє у визначеному частиною четвертою статті 22 КАС переліку суб`єктів, рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені до Верховного Суду, його позов не підсудний Верховному Суду.

5.12. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 29 КАС суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

5.13. Відповідно до частини другої статті 20 КАС окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

5.14. Частиною першою статті 22 КАС передбачено, що місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

5.15. Відповідно до частини першої статті 25 КАС адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

5.16. Суд першої інстанції правильно застосував норми статей 20, 22, 25 КАС, визначивши, що справа за позовом ОСОБА_1 підсудна окружному адміністративному суду за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, яким є Київський окружний адміністративний суд.

5.17. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду визнає правильним висновок Касаційного адміністративного суду про передачу позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду, оскільки справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

5.18. Стосовно клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, в якому він просить суд вказати на складність цієї справи та на необхідність невідкладного призначення йому адвоката, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

5.19. Відповідно до частини першої статті 249 КАС суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

5.20. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина друга цієї статті).

5.21. Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

5.22. Наведені у клопотанні доводи не стосуються обставин цієї справи, тому не можуть бути підставою для постановлення Великою Палатою Верховного Суду окремої ухвали, тому означене клопотання позивача задоволенню не підлягає.

5.23. Стосовно тієї обставини, що позивач подав заяви від 04.07.2025 та від 08.07.2025, в яких уточнив відповідачів та позовні вимоги, слід зазначити, що, як можна зрозуміти з їх змісту, вони сформульовані як нові вимоги. Водночас за правилами частини п`ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025, законність та обґрунтованість якої відповідно до частини першої статті 308 КАС і перевіряє Велика Палата Верховного Суду.

5.24. Так само поза межами апеляційного перегляду справи, які визначені оскарженням ОСОБА_1 ухвали Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025, знаходяться і його вимоги щодо звернення до Конституційного Суду України.

Частиною четвертою статті 7 КАС передбачено, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України (абзац другий частини четвертої цієї ж статті).

5.25. Велика Палата Верховного Суду перевіряє правильність застосування Касаційним адміністративним судом норм процесуального права при постановленні ухвали від 12.05.2025. Норми, які, на думку позивача, не відповідають Конституції України, при апеляційному перегляді зазначеної ухвали не застосовуються.

5.26. Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновку Касаційного адміністративного суду в оскаржуваній ухвалі.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

6.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

6.2. Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу позовної заяви за підсудністю, правильно застосував норми процесуального права, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025 - без змін.

Керуючись статтями 242, 266, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.05.2025 у справі № 990/199/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачка Є. А. Усенко

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова К. М. Пільков

О. А. Губська Т. Г. Стрелець

А. А. Ємець О. С. Ткачук

В. В. Король В. Ю. Уркевич

Н. В. Шевцова