Справа № 440/7100/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 р.Справа № 440/7100/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.05.25 року по справі № 440/7100/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 у справі №440/7100/24, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Відділу призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.05.2024 №16001-24-1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області продовжити здійснення щомісячних страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням) ОСОБА_1 з 01 червня 2022 року.

03.03.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №440/7100/24, в якій управління просить розглянути справу за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення з врахуванням таких обставин.

Вказана заява обґрунтована тим, що на час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та при винесенні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 року відсутня інформація про зняття його з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з вибуттям.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області направлено запит до Управління соціального захисту населення ВК Київської районної у м. Полтаві ради за №1600-0313-6/91246 від 21.12.2024 щодо дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

24.12.2024 Управлінням соціального захисту населення ВК Київської районної у м.Полтаві ради за №6220/6 надано відповідь в якій зазначено, що станом на 20.12.2024 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в зв`язку з вибуттям.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2016 №1601-3502 видана ОСОБА_1 не є дійсною.

Покладені судом зобов`язання виконані управлінням у порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Зняття ОСОБА_1 з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб в зв`язку з вибуттям унеможливлює поновлення щомісячних страхових виплат так як суперечить Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб та не підтверджує статус ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.20224 у справі №440/7100/24 за нововиявленими обставинами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в апеляційній скарзі зазначає, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі. На час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та при винесенні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 року відсутня інформація про зняття його з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з вибуттям.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області направлено запит до Управління соціального захисту населення ВК Київської районної у м. Полтаві ради за №1600-0313-6/91246 від 21.12.2024 щодо дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 24.12.2024 Управлінням соціального захисту населення ВК Київської районної у м. Полтаві за №6220/6 надано відповідь в якій зазначено, що станом на 20.12.2024 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в зв`язку з вибуттям.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2016 року №1601-3502 видана ОСОБА_1 не є дійсною. Покладені судом зобов`язання виконані управлінням у порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Зняття ОСОБА_1 з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб в зв`язку з вибуттям унеможливлює поновлення щомісячних страхових виплат так як суперечить Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб та не підтверджує статус ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.

На момент розгляду справи в суді, дана обставина не досліджувалась та не була відома Управлінню, в зв`язку з чим при винесенні рішення від 24.07.2024 судом не в повній мірі були з`ясовані обставини справи, які мають суттєвий вплив на задоволення позовних вимог.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що адвокат Сірман Дмитро Вадимович звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до якої просив:

- взнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення виплати щомісячних страхових виплат з 01.05.2024;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01.05.2024 р. на рахунок НОМЕР_1 АТ Державний ощадний банк України;

- допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправним та скасувати рішення Відділу призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.05.2024 №16001-24-1; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області продовжити здійснення щомісячних страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням) ОСОБА_1 з 01 червня 2022 року.

Вказане судове рішення набрало законної сили 11.10.2024.

Відмовляючи у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України в контексті встановлених у судових рішеннях обставин справ. Наведені у заяві мотиви фактично свідчать про намір заявника переконати суд здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду, зокрема, справи №440/7100/24, судові рішення у якій набрали законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами встановлені статтею 361 КАС України, згідно з частиною першою якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою статті 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відтак, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2023 у справі №640/19240/21, поряд з іншим зазначав, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Разом з тим, істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 у справі №802/1462/16-а вказав, що перегляд за нововиявленими обставинами є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Поряд з цим, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як було зазначено вище, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2019 у справі №855/268/19, від 28.10.2020 у справі №200/11289/19-а та від 12.11.2020 у справі №804/2223/17.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява №69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova №2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі "Pravednaya v. Russia", пп.27, 28).

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.01.2021 у справі №826/13811/16, а також від 26.10.2023 у справі №283/424/22.

Поряд з цим, як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові 03.02.2021 у справі №826/20239/16 перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Аналогічні висновки викладені також Верховним Судом у постановах від 23.11.2023 у справі №120/3484/20-а, від 21.03.2025 у справі №160/11401/20 та від 28.03.2025 № 815/4872/17.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що істотно впливають на вирішення даного адміністративного спору, відповідач обґрунтовував тим, що на час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та при винесенні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 відсутня інформація про зняття його з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з вибуттям. Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2016 №1601-3502 видана ОСОБА_1 не є дійсною.

Проте, слід зазначити, що у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №440/7100/24 суд апеляційної інстанції зазначив, що закінчення строку дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи не є передбаченою законом підставою для припинення соціальних виплат, а постанови Уряду на які посилається скаржник є підзаконними нормативно-правовими актами, що обмежують встановлене законодавством право на отримання позивачем належного соціального забезпечення, гарантованого державою у разі, в т.ч., втрати професійної працездатності.

Виходячи із наведених вище законодавчих приписів та критеріїв, з яких суд повинен виходити при оцінці заявлених учасником справи обставин як нововиявлених, висновків Верховного Суду та змісту заяви відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України в контексті встановлених у судових рішеннях обставин справ. Наведені у заяві мотиви фактично свідчать про намір заявника переконати суд здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду, зокрема, справи №440/7100/24, судові рішення у якій набрали законної сили.

Крім того, обставини щодо зняття позивача з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з вибуттям були і об`єктивно могли були бути відомі суду та сторонам у цій справі, та в певній мірі були оцінені судом першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року по справі № 440/7100/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 440/7100/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 22.07.2025 року