Справа № 749/844/25
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/844/25
Номер провадження 2-а/749/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

представника позивача Минця О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/844/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4420060 від 04.04.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та адміністративну закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.04.2025 постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Чернігівській області Степанець О.Ю. позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн, а саме за те, що будучи позбавлений права керування постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 року на 12 місяців, керував 04.04.2025 року о 00:40 год. в м. Чернігів по проспекту Миру, 238, транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказує, що 04.04.2025 року о 00:40 год. в м. Чернігів по проспекту Миру, він не керував вказаним автомобілем, а рухався пішим ходом та був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких показав свій паспорт. Позивач зазначає, що ніякого відношення до постанови Роздільнянського районного суду Одеської області він не має. Оскаржувана постанова складалася у його відсутній та не була йому вручена в день складання та про її наявність позивач дізнався в органах ДВС. На підставі викладеного позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, складена з порушеннями та не відповідає дійсним обставинам, а тому просить її скасувати, закривши провадження у справі.

04.07.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтуються на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягає. Вказує, що відмова позивача від отримання копії постанови не свідчить про його необізнаність про її складання та підтвердив, що оскаржувана постанова позивачу було надіслано на адресу його фактичного проживання та отримана ним же 09.04.2025 року, що підтверджується відомостями «Укрпошта».

Крім того, зазначає, що Щорським районним судом Чернігівської області розглядалися адмінматеріали стосовно позивача за порушення ним ст. 130 КУпАП (справа №749/326/17). З приводу обставин, які відбулися 04.04.2025 році вказує, що екіпажем патрульної поліції 04.04.2025 року о 00:40 год. в м. Чернігів по проспекту Миру, 238, був помічений транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в комендантську годину, після чого поліцейськими було подано вимогу про зупинку транспортного засобу, яку водієм було проігноровано. У зв?язку з не виконанням вимоги, екіпаж прослідував за автомобілем. Після його зупинки автомобіля та спілкування з водієм, яким був позивач., у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння. Також під час перевірки особи за допомогою бази даних ІКС «ІПНП» було встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 року на 12 місяців, яка набрала законної сили. Таким чином на позивача була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача вказує, що у зв?язку з тим, що події описані в протоколі відбулися 04.04.2025 році, тоді як провадження було відкрито 23.06.2025 році, то відеозаписи портативних відеореєстраторів не збереглися, оскільки згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Також зазначає, що за результатами зупинки 04.04.2025 року автомобіля під керуванням позивача, поліцейськими буди складені протоколи за правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-3 КУпАП. Вказані протоколи були скеровані до Деснянського районного суду м. Чернігова. Крім того, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Щодо твердження позивача з приводу непричетності його до постанови Роздільнянського районного суду Одеської області, зазначає, що згідно бази даних ІКС «ІПНП», що протокол за яким позивача Роздільнянським районним судом Одеської області було притягнено до відповідальності складений саме на ОСОБА_1 та досліджувався Щорським районним судом Чернігівської області при розгляді адмінматеріалів стосовно позивача за порушення ним ст. 130 КУпАП (справа №749/326/17), що свідчить лише про намагання позивача ввести в оману суд.

Відтак, представник відповідача вважає всі підстави позивача для скасування постанови такими, що не знаходять свого підтвердження, носять суто суб?єктивний характер та свідчать про намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив визнати долучений відеозапис недопустим доказом, посилаючись на відсутність ЕЦП.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

В силу вимог п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4420060 від 04.04.2025, 04.04.2025 року о 00:40 год. в м. Чернігів по проспекту Миру, 238, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на 12 місяців Роздільнянським районним судом Одеської області від 04.06.2024 року, чим порушив п.п. 2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до приписів п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 року (справа №511/1451/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вказана постанова набрала законної сили 17.06.2024 року.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Представником відповідача до відзиву додано відеозаписи, переглянувши які, судом було встановлено, що позивач 04.04.2025 року о 00:40 год. дійсно керував вказаним у протоколі транспортним засобом та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку. У зв`язку з чим працівники поліції переслідували автомобіль, виявивши який ними було встановлено водія та його особу, котрим був позивач ОСОБА_1 .

Вказані відеозаписи є належними та допустимими доказами у справі, підстав для визнання їх недопустимими суд не вбачає.

Крім того, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2025 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.

Як вбачається з вказаної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, підтверджується зібраними і дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.04.2025, відеозаписом до протоколу ЕПР1 №290029 від 04.04.2025, відповідно до якого, зокрема, чітко видно, як працівник поліції у світловідбивному жилеті подає знак про зупинку транспортного засобу, але водій ігнорує цю вимогу і продовжує рух, копією рапорту від 04.04.2025 та іншими матеріалами справи.

Постанова набрала законної сили 09.05.2025 року.

Зазначене спростовує доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом та не був обізнаний про факт складання на нього оскаржуваної постанови.

З приводу доводів позивача про непричетність до постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 року, суд зазначає.

З наданих стороною відповідача відомостей з бази даних ІКС «ІПНП», судом встановлено, що протокол за яким Роздільнянським районним судом Одеської області позивача притягнено до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотуничі Щорського району Чернігівської області.

Крім того, суд наголошує, що позивачем не надано жодних доказів на спростування того, що постанова складена не на нього, а на іншу особу, зокрема останній не оскаржував її.

Тому, враховуючи те, що доказування не може базуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що вказані доводи позивача спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

За змістом ст. 317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, оскільки постанова Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП набрала законної сили, то на момент винесення оскаржуваної постанови у даній справі, позивач вважався таким, що позбавлений права керування транспортним засобом.

За таких обставин, суд вважає, що так як постанова Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2024 набрала законної сили на дату прийняття спірної постанови серії ЕНА №4420060 від 04.04.2025, то у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА №4420060 від 04.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закриттю.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 14, 132, 134, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Чигвінцев