Справа № 380/17412/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 рокусправа № 380/17412/24

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер» (далі - ТОВ «Сікер», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем ввезено на митну територію України товар із визначенням митної вартості товару за першим методом - ціною договору, однак митним органом прийняті рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що для митного оформлення надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару. Звертає увагу, що відповідачем не визначено та не повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які б свідчили про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. З метою захисту порушеного права товариство звернулося до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 20.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

28.08.2024 представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій просить включити вартість послуг по перекладу доказів до судових витрат та покласти їх на відповідача у випадку задоволення позову.

Ухвалою судді від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.08.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, виявлено розбіжності у поданих документах щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Стосовно рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024 звертає увагу на таке: ні в преамбулі Контракту від 26.10.2022 №ТТС2208136, ні в реквізитах такого відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY COLTD, CHINA; до митного оформлення декларантом не надано замовлення покупця; Контракт не містить положень щодо строку його дії; надана до митного оформлення копія проформи інвойс №TTC2308250-7 від 17.11.2023 підписана лише стороною продавця та не містить підпису покупця; до митного оформлення не надано договорів на перевезення; заявка на №23 на транспортування та експедирування контейнерів складено 20.06.2024, більш як на 1 місяць після завантаження товару; до митного оформлення не надано документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів від порту Гданськ до м. Прушків.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 05.07.2024 №UA209000/2024/900571/2 пояснює, що ні в преамбулі Контракту від 26.10.2022 №ТТС2208136, ні в реквізитах такого відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY COLTD, CHINA; до митного оформлення декларантом не надано замовлення покупця; Контракт не містить положень щодо строку його дії; надана до митного оформлення копія проформи інвойс №TTC2308250-10 від 17.11.2023 підписана лише стороною продавця та не містить підпису покупця; до митного оформлення не надано договорів на перевезення; заявку №30 на транспортування та експедирування контейнерів складено 01.07.2024, більш як на 1 місяць після завантаження товару, а рахунок за такі послуги №LS-4570249 виставлений 28.06.2024 тобто до дати замовлення; до митного оформлення не надано документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів від порту Гданськ до м. Прушків.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Відтак, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Констатує, що проведено консультації з декларантом згідно зі ст. 57 МК України. Стверджує, що оскільки неможливо було застосувати такі методи визначення митної вартості, як метод 2а (ст. 59 МК України) та метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, застосовано метод 2г (ст. 64 МК України).

Ухвалою суду від 20.09.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

23.09.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій вказав, що в позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом подано всі наявні документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України. На переконання позивача, митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Позивач вказує, що дослідивши надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, наявні суттєві розбіжності. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

26.10.2022 між ТОВ «Сікер» та компанією «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD», CHINA укладено зовнішньоекономічний Контракт №TTC2208136.

Відповідно до п.1 Контракту у порядку та на умовах, визначених Контрактом, Продавець поставляє та передає у власність Покупця батути, а також їx комплектуючі (надалі Товар), a Покупець приймає та оплачує Товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною цього Контракту

Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлень Покупця (п. 1.2. Контракту).

За змістом п.1.3. Контракту найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Постачання Товару, зазначеного у Проформі інвойсах, буде здійснено протягом 120 (сто двадцять) календарних днів після підписання цього контракту повноважними представниками обох сторін (п.2 Контракту).

Відповідно до п.3 Контракту валюта контракту - долар CШA (USD). Загальна вартість товару, що поставляється за Цим контрактом, становить не більше 2000000,00 USD.

Згідно з п. 4 Контракту оплата товару за цим контрактом провадиться наступним чином: 20% (двадцять), від суми в Проформі інвойс Покупець оплачує авансом протягом 10 (Десяти) банківських днів з підписаної Продавцем Проформи. Сума, що залишилася 80% (вісімдесят), оплачується за проформою інвойс після отримання копії В/L до прибуття контейнера з товаром до порту призначення.

Усі платежі проводяться шляхом перерахування коштів за реквізитами банку, зазначеного у п. 11 цього контракту.

Судом встановлено, що Контракт містить відтиски печаток сторін.

Листом компанії «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD» б/н від 21.03.2024 стверджується укладення зовнішньоекономічного Контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сікер». Уповноваженою особою, яка діяла від імені «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD» при укладенні зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022, і яка його підписала є Lyu Lang Tao.

На підставі Контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022, рахунку проформи №ТТС2308250-7, рахунку-фактури (комерційного інвойса) від 20.04.2024 покупець (позивач) придбав у продавця товар загальною вартістю 24425,20 доларів США.

Здійснення оплати на загальну суму 24425,20 доларів США підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №919 та №1126. Призначення платежів «contract №TTC2208136 from 26.10.2022 PI №TTC2308250-7 from 17.11.2023».

З метою митного оформлення вищезазначеного товару, 21.06.2024 декларант позивача подав до Львівської митниці електронну митну декларацію МД №24UA52U0, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (батути в комплекті в розібраному вигляді).

Разом з митною декларацією №24UA52U0 декларантом подано такі документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 20.04.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) №ТТС2308250-7 від 17.11.2023, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №ТТС2308250-7 від 20.04.2024, коносамент (Bill of lading) №QN24040268 від 04.05.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 20.06.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 23С348000127/00029 від 03.05.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №1126 від 30.05.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №919 від 24.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №072 від 20.06.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4568411 від 20.06.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №ТТС2208136 від 26.10.2022, договір (контракт) про перевезення №072 від 17.06.2024, договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019, копію митної декларації країни відправлення №18407139 від 29.04.2024.

За наслідками опрацювання поданих документів, Львівська митниця надіслала декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів.

У відповідь на вимогу, позивачем долучено прайс-лист та інтернет-пропозицію з проханням здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами розгляду митної декларації та доданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024 та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002020.

Крім того, на виконання зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 згідно Рахунку-фактури №TTC2308250-10 від 20.04.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 26368 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару декларант позивача 05.07.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA23U4, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Разом з митною декларацією №24UA23U4 декларант подав такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022, рахунок-проформу №TTC2308250-10 від 17.11.2023, рахунок-фактуру (Інвойс) №TTC2308250-10 від 20.04.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №922 від 28.11.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №1160 від 13.06.2024, договір про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019, договір про перевезення №1 від 15.03.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №156 від 28.06.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 03.05.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4570249 від 28.06.2024, пакувальний лист б/н від 20.04.2024, коносамент від 06.05.2024, автотранспортну накладну від 04.07.2024, копію митної декларації країни відправлення від 01.05.2024.

За наслідками опрацювання поданих документів, Львівська митниця надіслала декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів.

Декларант позивача просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу відповідача надав витребувані документи: прайс-лист, інтернет-пропозиції.

За результатами розгляду митної декларації та доданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024 та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002145.

Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач пред`явив цей позов.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Приписами ст. 49 МК України унормовано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями ст. 53 МК України закріплений перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України унормовано, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч. 4 ст. 53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За правилами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Заразом у розумінні наведених нормативних приписів сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За правилами ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст. 54 МК України).

Крім того, ч. 1 ст. 58 МК України встановлено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У ч. 2 цієї норми умови, за яких такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання ч. 4 і 5 ст.58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями ст. 64 МК України.

За змістом ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Водночас митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та вказати документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, визначені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі № 540/2605/18, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі № 804/14964/15, від 02.05.2024 у справі №520/22458/23) акцентував на тому, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

У разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості судом підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Спір між сторонами виник щодо правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).

Щодо митної декларації №24UA52U0 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024.

Матеріалами справи стверджується, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару за митною декларацією №24UA52U0 подав до митного органу такі документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 20.04.2024, рахунок-проформа (Proforma invoice) №ТТС2308250-7 від 17.11.2023, рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №ТТС2308250-7 від 20.04.2024, коносамент (Bill of lading) №QN24040268 від 04.05.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 20.06.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 23С348000127/00029 від 03.05.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №1126 від 30.05.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №919 від 24.11.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №072 від 20.06.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4568411 від 20.06.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №ТТС2208136 від 26.10.2022, договір (контракт) про перевезення №072 від 17.06.2024, договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019, копію митної декларації країни відправлення №18407139 від 29.04.2024.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом виявлено розбіжності у поданих документах щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме:

- поставка товару здійснюється на підставі контракту від 26.10.2022 за №ТТС2208136 (далі - контракт), укладеного між компанією ZHEJANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.LTD, CHINA (продавець) та ТОВ «СІКЕР» в особі директора ОСОБА_1 (покупець). Ні в преамбулі Контракту, ні в реквізитах такого відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO LTD, CHINA. Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладення договору (контракту). Однак, перевірити здатність на укладення договору сторони продавця, із наданих документів, є неможливим. Необхідність наявності такої уповноваженої особи підтверджується також і п. 10 Контракту, яким передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Контракту здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін;

- відповідно до п. 1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- пунктом 10 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами. У той же час контрактом не визначено поняття «повне виконання». При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк - є певний момент у часі, з настанням якого пов?язана дія чи подія. Однак Контракт не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів, враховуючи що такий укладено понад 1 рік назад;

- згідно п. 1.3. Контракту найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару УЗГОДЖУЄТЬСЯ Сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа є невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №TTC2308250-7 від 17.11.2023 не підписана Сторонами Контракту. За даних обставин така не вважається узгодженою, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру № 072 від 20.06.2024 складеного на підставі заявки замовлення вантажу № 072 від 17.06.2024, яка у чергу складена до договору 31/03/22 від 31.03.2022, та являється додатком №1 до такого. Також декларантом надано рахунок-фактуру №LS-4568411 від 20.06.2024 складеного на підставі договору 11-06-2019 від 11.06.2019 та надано заявку №23 від 20.06.2024, яка являється додатком №23 договору ТEO 11-06-2019. Однак, до митного оформлення не надано вищевказаних договорів. Таким чином до митного оформлення у повному обсязі в надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та надають можливість перевірки таких;

- згідно коносаменту QN24040268 від 04.05.2024 вбачається, що товар завантажений на борт судна 04.05.2024. У той же час заявка на №23 на транспортування та експедирування контейнерів складено 20.06.2024, тобто більш як на 1 місяць після завантаження товару тобто початку транспортно-експедиційного обслуговування;

- умовами поставки товару є FOB NINGBO Китай. Товар морським перевезенням прямував з порту NINGBO до порту Gdansk Польща, що також вказано у заявці на перевезення. У той же час, відповідно до CMR від 20.06.2024, товар завантажений у м. Прушків, що знаходиться за 400 км від порту Гданськ. Поряд з цим, документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів від порту Гданськ до м. Прушків до митного оформлення не надано, а відтак у повному обсязі не підтверджено складові витрати митної вартості.

Щодо митної декларації №24UA23U4 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024.

За митною декларацією №24UA23U4 декларант подав до митного органу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022, рахунок-проформа №TTC2308250-10 від 17.11.2023, рахунок-фактуру (Інвойс) №TTC2308250-10 від 20.04.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару №922 від 28.11.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №1160 від 13.06.2024, договір про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019, договір про перевезення №1 від 15.03.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №156 від 28.06.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 03.05.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4570249 від 28.06.2024 пакувальний лист б/н від 20.04.2024, коносамент від 06.05.2024, автотранспортну накладну від 04.07.2024, копію митної декларації країни відправлення від 01.05.2024.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом виявлено розбіжності у поданих документах щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме:

- поставка товару здійснюється на підставі контракту від 26.10.2022 р. за №ТТС2208136 (далі - контракт), укладеного між компанією ZHEJANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.LTD, CHINA (продавець) та ТОВ «СІКЕР» в особі директора ОСОБА_1 (покупець). Ні в преамбулі Контракту, ні в реквізитах такого відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY COLTD, CHINA. Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб?єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладення договору (контракту). Однак, перевірити здатність на укладення договору сторони продавця, із наданих документів, є неможливим. Необхідність наявності такої уповноваженої особи підтверджується також і п. 10 Контракту, яким передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Контракту здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін;

- відповідно до п. 1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- пунктом 10 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами. У той же час контрактом не визначено поняття «повне виконання всіх зобов`язань» як і не визначено момент настання такого. При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов?язана дія чи подія. Однак Контракт не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів, враховуючи, що такий укладено понад 1 рік назад;

- згідно п. 1.3. Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару УЗГОДЖУЄТЬСЯ Сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід?ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа являється невід?ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №TTC2308250-10 від 17.11.2023 підписана лише стороною ПРОДАВЦЯ та не містить підпису Покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. За даних обставин така проформа не вважається узгодженою, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у повному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

- для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру №LS-4570249 від 28.06.2024 складеного на підставі договору 11-06-2019 від 11.06.2019 та надано заявку №30 від 01.07.2024, яка являється додатком №30 до договору ТЕО 11-06-2019 від 24.05.2021 щодо такого перевезення. Однак до митного оформлення не надано вищевказаних договорів. Таким чином до митного оформлення у повному обсязі не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та надають можливість перевірки таких;

- у рахунку на перевезення від 28.06.2024 №156 зазначений договір №1 від 15.03.2023, проте до митного оформлення не поданий;

- згідно коносаменту QN24040264 від 06.05.2024 вбачається, що товар завантажений на борт судна 06.05.2024. Експортна митна декларація №18366112 датується 01.05.2024. У той же час заявка на №30 на транспортування та експедирування контейнерів складена 01.07.2024, тобто більш як на 1 місяць після завантаження товару тобто початку транспортно-експедиційного обслуговування, а рахунок за такі послуги №LS-4570249 виставлений 28.06.2024 тобто до дати замовлення, тобто до погодження вартості перевезення;

- умовами поставки товару є FOB NINGBO Китай. Товар морським перевезенням прямував з порту NINGBO до порту Gdansk Польща, що також вказано у заявці на перевезення. У той же час, відповідно до CMR 433887 від 04.07.2024, товар завантажений у м. Прушків, що знаходиться за 400 км. від порту Гданськ. Поряд з цим, документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів з від порту Гданськ до м. Прушків до митного оформлення не надано, як і не надано транспортних документів на таке перевезення, а відтак у повному обсязі не підтверджено складові витрати митної вартості.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені ст. 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару. При цьому відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

У спірних рішеннях відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли слугувати правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Щодо зауважень, вказаних відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024 та №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024, суд зазначає таке.

Стосовно відсутності відомостей про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY COLTD, CHINA.

Суд звертає увагу, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

За змістом ст. 1 Закону України від 16.04.1991 № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Приписами ст. 6 Закону № 959-XII унормовано, що зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Судом встановлено, що 26.10.2022 ТОВ «Сікер», що є юридичною особою за законодавством України (Покупець), та компанія «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD» China, «Постачальник», уклали зовнішньоекономічний контракт №ТТС2208136. Контракт містить реквізити сторін та відтиски їх печаток.

На запит ТОВ «Сікер» компанія «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD» надала лист від 21.03.2024, в якому вказано, що уповноваженою особою, яка діяла від імені компанії при укладенні зовнішньоекономічного контракту №TTC2208136 від 26.10.2022, і яка його підписала, є Lyu LangTao. Цей лист контрагента позивача суд бере до уваги як належний та допустимий доказ.

Жодних доказів про те, що розглядуваний зовнішньоекономічний договір (контракт) визнано недійсним у судовому порядку, відповідачем не надано.

У суду відсутні сумніви в реальності укладеного договору чи обставини того, що спірні поставки здійснювалися не на виконання Контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022.

Водночас митний орган не обґрунтовує, яким чином відсутність формальних реквізитів підписанта ЗЕД може впливати на митну вартість фактично імпортованих позивачем товарів.

Відтак, твердження відповідача про відсутність відомостей про особу, уповноважену на укладання та підписання від імені продавця зовнішньоекономічного договору, як підставу для винесення рішення про коригування митної вартості товарів є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо суджень відповідача про відсутність замовлень покупця, суд зазначає, що замовлення (заявка) до Контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє позивач.

Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед такого переліку відсутні заявки (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. Заразом згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Суд звертає увагу, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до зовнішньоекономічного контракту.

Сама по собі заявка не має жодного значення для числових визначень митної вартості, оскільки судом встановлено, що спірні поставки товарів здійснювалися на підставі проформи-інвойсів TTC2308250-7 від 17.11.2023 та TTC2308250-10 від 17.11.2023 та комерційних інвойсів TTC2308250-7 від 20.04.2024 та TTC2308250-10 від 20.04.2024, які фактично і виконували роль замовлення та підтверджують заявлену митну вартість.

Разом з тим, у п. 2 Контракту передбачено, що постачання здійснюється на Товар, який зазначено в проформі інвойсах.

Щодо зауваження митного органу про відсутність положень про строк дії контракту №TTC2208136 від 26.10.2022, суд звертає увагу на таке.

Згідно зі ст.382 ГК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки посадові особи митниці не вказують положення закону, згідно з якими укладений зовнішньоекономічний договір є недійсним та не додають рішення суду, відповідно до якого вказаний договір визнано судом недійсним, то цей договір є правомірним.

Також суд установив, що у п.10 «Інші умови договору» Контракту № ТТС2208136 від 26.10.2022 передбачено, що «даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами». У пункті 3 Контракту «Ціна та загальна вартість» вказано, що «… загальна вартість товару, що поставляється за цим контрактом, становить не більше 2000000,00 USD».

Отже, Контракт №TTC2208136 від 26.10.2022 є довгостроковий та розрахований на велику кількість поставок, до повного виконання та розрахунку між сторонами, що не суперечить положенням як ГК України, так і ЦК України.

Щодо покликання відповідача на те, що надані до митного оформлення копії проформ інвойсів підписані лише стороною продавцем та не підписані стороною покупця, а відтак такі не вважаються погодженими, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд зазначає, що рахунок-проформа за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.

Пунктом 1.3. Контракту № TTC2208136 від 26.10.2022 не передбачено, що рахунок-проформа вважається погодженою лише у разі підписанні такого документа продавцем та покупцем. Цим пунктом закріплено, що сторони узгоджують найменування, кількість, ціну товару, однак не конкретизується способи такого «узгодження».

Більше того, зазначивши у Контракті фразу «та визначається у Проформі інвойсах» сторони прямо домовились, що після узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості та ціни за одиницю Товару виставляється проформа-інвойс. Тобто Сторони контракту спочатку домовляються про найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару, а потім за результатами цих домовленостей продавець підписує Проформу-інвойс, де відображено усі домовленості.

Водночас покупець - позивач не заперечує узгодженість умов поставки за поданими проформами-інвойсами.

Щодо підтвердження витрат на транспортування товарів суд зазначає, що відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на транспортування, декларантом позивача подані відповідачу наступні документи: автотранспортну накладну б/н 20.06.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №072 від 20.06.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4568411 від 20.06.2024, договір (контракт) про перевезення №072 від 17.06.2024, договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019, договір про перевезення №1 від 15.03.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №156 від 28.06.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4570249 від 28.06.2024.

Обставина подання таких документів до митного оформлення підтверджується інформацією з карток відмови в прийнятті митних декларацій.

До позову позивачем також долучена довідка про транспортні витрати №433348 від 20.06.2024, якою ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» інформує про те, що витрати на транспортування вантажу в контейнері TIIU4426766 (за коносаментом QN24040268), становлять: Морське перевезення вантажу за маршрутом порт Ningbo (China) - порт Gdansk (Poland) 160370,00 грн, транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України (у тому числі авто до складу в Прушкові, відкриття транзитної декларації (T1), навантажувально-розвантажувальні роботи, перевантаження) 66990,00 грн.

Також згідно з довідкою про транспортні витрати №433887 від 01.07.2024 ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» стверджує про те, що витрати на транспортування вантажу в контейнерах FFAU2942817 (за коносаментом QN24040264), становлять: Морське перевезення вантажу за маршрутом порт Ningbo (China) - порт Gdansk (Poland)- 160291,00 грн, транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України (у тому числі авто до складу в Прушків, відкриття транзитної декларації (Т1), навантажувально-розвантажувальні роботи, перевантаження) 67768,60 грн.

Отже доводи митниці про непідтвердження складових витрати митної вартості в частині витрат на транспортування оцінюваних товарів, зокрема від порту Гданськ до м. Прушків, є неприйнятними, такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Окрім того, відповідачем не обґрунтовано, яким чином відмінності у даті виставленої заявки на перевезення чи рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг впливають на числові значення митної вартості товару.

У постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 Верховний Суд роз`яснив, що: «... цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності. У процесі реалізації належних їм прав-обов`язків договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій».

Між позивачем та експедитором ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» укладено договір транспортного експедирування № 11-06-2019, на підставі якого експедитор бере на себе зобов`язання організовувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно- експедиторські послуги Клієнту за згодою Сторін. На виконання цього договору експедитор виставив рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №№LS-4570249 від 28.06.2024, №LS- 4568411 від 20.06.2024 та Заявки на перевезення №23 від 20.06.2024 та №30 від 01.07.2024. Окрім того, до митного оформлення декларантом позивача по кожній поставці було надано коносаменти та автотранспортні накладні. Вказані документи слугують підтвердженням здійснення міжнародного перевезення. Більше того, заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару.

Частини 2 та 3 ст. 53 МК України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю. Згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Аналогічна позиція щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення висловлена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 зокрема вказано, що серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною.

Суд також враховує практику Верховного Суду, викладену у постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19, відповідно до якої у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Спірні рішення митного органу таких пояснень не містять. Натомість використані як джерела інформації митні декларації містили дані про оформлення відповідних товарів за резервним методом, а не за ціною правочину. Тобто, піднімаючи митну вартість на задекларований позивачем товар, відповідач використовував не митні декларації, де суб`єкти ЗЕД декларували товар за ціною угоди, а декларації, по яких митниця підняла митну вартість.

Таким чином, підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки, та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Крім того, вимоги ч. 3, 4 ст.53 та ч. 2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Водночас наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах, що дозволяє суду виснувати, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що відповідачем митна вартість товару визначена за другорядним методом резервним. Його застосування передбачено ст. 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Суд зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на ідентичний або подібний (аналогічних) товар, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Водночас при прийнятті спірних рішень відповідач на підставі цінової інформації, наявної у митного органу, навів номер і дату митної декларації, митну вартість, з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог ст.55 МК України, не зазначив щодо якого з двох товарів стосується коригування митної вартості.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки сторони вільні у формуванні цін на товари за взаємним погодженням, виходячи з кон`юнктури ринку, якості і споживчих властивостей продукції, ступеня новизни товару і його корисності, співвідношення попиту та пропозиції, враховуючи необхідність отримати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Заразом суд зазначає, що оформлення за митними деклараціями, які вказала Львівська митниця як джерело цінової інформації, здійснені за шостим (резервним) методом, тобто скорегованою митним органом ціною. Відтак інформація з таких МД повинна критично оцінюватися, як підстава для встановлення відмінної ціни ніж заявлена декларантом договірна.

Щодо доводів про ненадання декларантом на вимогу митного органу усіх витребуваних додаткових документів, то суд зазначає, що у повідомленні про необхідність подачі додаткових підтверджуючих документів вказано, що такі мають бути надані за наявності, тобто їх неподання у зв`язку з відсутністю, не може розцінюватися як відмова.

Суд вважає, що у відповідача були у наявності усі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч. 1 ст. 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за першим методом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності суд дійшов висновку, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митний орган не довів, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, натомість відповідач не спростував достовірність документів, які були подані до митного оформлення та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів правомірність дій щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024 та №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024.

Доводи відповідача спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовими позиціями Верховного Суду. Тому такі міркування суд не враховує.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 9190,30 грн.

Отже, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 9190,30 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд зазначає таке.

За змістом приписів ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.139 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно з ч. 5-8 ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що з метою доведення своєї правової позиції у справі позивач організував здійснення перекладу з англійської та китайської мов на українську мову документів, які подавалися до митного оформлення.

На виконання вимог ч. 5 ст.137 КАС України позивач до суду надав такі документи, які підтверджують розмір витрат на залучення перекладача:

- рахунок-фактуру №81/08/24 від 22.08.2024 за послуги письмового перекладу з англійської та китайської мов на українську мову із засвідченням печаткою агенції;

- платіжну інструкцію №1109 від 23.08.2024 про оплату рахунку-фактури №81/08/24 від 22.08.2024;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 27.08.2024.

Отже, понесені витрати на оплату послуг перекладача у розмірі 5500,00 грн. підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входять до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Переклад документів, наданий на виконання вимог ухвали суду, з метою доведення своєї позиції у справі, тобто понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Суд зауважує, що жодних клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на оплату послуг перекладача, заявлених позивачем до стягнення, чи зауваження про неспівмірність таких витрат із складністю відповідних послуг, їх обсягом та часом, витраченим на їх надання, до суду не надходило.

Отже, ураховуючи надані позивачем докази реального понесення ним витрат на залучення перекладача, відсутність будь-яких заперечень щодо їх співмірності, вимоги у частині стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 5500,00 грн підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900524/2 від 21.06.2024.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900571/2 від 05.07.2024.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати у вигляді сплачено судового збору в розмірі 9190 (дев`ять тисяч сто дев`яносто) гривень 30 копійок.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок понесених витрат на оплату послуг перекладача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер» (місцезнаходження: вул. Львівська, буд. 2, оф. 101, с. Гостинцеве, Львівська обл., 81332; ).

Відповідач - Львівська митниця (місцезнаходження: вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна