Справа № 320/36316/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

21 липня 2025 року справа № 320/36316/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- скасувати постанову №664 від 23.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку, а саме примітку «Порушення правил військового обліку» та примітку «Вас розшукує ТЦК від 05.12.2024», яка відображається у застосунку Резерв+ та відповідно із переліку осіб яких подано у Розшук.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову від 16.07.2025, в якій останній просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення штрафу органами державної виконавчої служби на підставі постанови від 23.04.2025 №664 до набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З`ясовуючи відповідність позовної заяви вказаним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів та наведено виключний перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, частиною 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 286 КАС України врегульовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 286 КАС України).

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (частина друга статті 286 КАС України).

Отже, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

З позовної заяви та долучених до неї документів встановлено, що позивачем оскаржується постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.04.2025 №664 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн, оскільки позивач, будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого періоду та проведення мобілізації, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці №2759599 для уточнення даних, яка була направлена через АТ «Укрпошта» та протягом трьох днів не повідомив поважності причин неприбуття.

Крім того, позивачем оскаржуються дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 .

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, із посиланням на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивач вказує, що оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.04.2025 №664 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню з тих підстав, що відповідачем порушено процедуру здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначене положеннями КУпАП. ОСОБА_1 зазначає, що справа про адміністративне правопорушення щодо позивача була проведена без участі позивача, без належного повідомлення позивача, без складення відповідного протоколу та постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення військового обліку. Також, як вказує позивач, оскаржувана постанова не обґрунтована відповідними доказами, що не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Оскільки відповідач не складав ані протокол, ані постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення військового обліку, то дії відповідача щодо внесення відповідних відомостей до Реєстру військовозобов`язаних «Оберіг», на думку позивача, є протиправними.

Крім того, позивач зазначив, що оскільки відповідач не надав докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що підтверджується відсутністю складеного протоколу, а також підтвердженням направлення копії постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, внесення інформації щодо «порушень правил військового обліку» до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є незаконним та протиправним, та таким, що порушує права позивача. Отже дії відповідача щодо ведення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 позивач також вважає протиправними.

Враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що зазначена справа відноситься до предметної юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду та не може бути розглянута Київським окружним адміністративним судом.

Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, яка визначає право на справедливий суд, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, слід зазначити, що судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04, №29465/04), у якому зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи положення статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення даного спору належить до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду.

Приписами частини 1 статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 ; місцезнаходження відповідача зазначено: АДРЕСА_1 .

Вказане свідчить, що зареєстроване місце проживання позивача збігається з місцезнаходження відповідача.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємці та громадських формувань на запит суду надано відповідь від 21.07.20225 №1586852, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в ЄДР не знайдено.

В той же час на офіційному сайті Вишгородської районної державної адміністрації наявна інформація, що адресою місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) є АДРЕСА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5

Відтак, враховуючи, що місцем проживання позивача та місцезнаходженням відповідача є м. Вишгород Київської області, вирішення спору має здійснюватись Вишгородським районним судом Київської області.

Згідно з пунктом другим частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 6 та 8 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення окружним адміністративним судом правил як предметної так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 274/6855/20 (провадження №К/9901/30326/21) зазначено: "За змістом статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Аналогічні положення містить стаття 22 КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року.

Положення цієї статті Кодексу необхідно трактувати і застосовувати не буквально, а системно, у взаємозалежному і взаємообумовленому зв`язку з положеннями, що стосуються функціонування видів підсудності в адміністративному судочинстві.

Водночас стаття 30 КАС України базується на праві на звернення до суду та кореспондуючому праві на повноважний суд із урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини першої статті 7, статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Виконання вимог процесуального забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності судових справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

Відтак, незважаючи на те, що стаття 30 КАС України, забороняє спори між адміністративними судами щодо підсудності, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не мав правових та процесуальних підстав розглядати спір, порядок вирішення якого визначений іншим законом, у даному випадку - ЦПК України. У протилежному випадку, рішення Житомирського окружного адміністративного суду, ухваленого з порушенням правил предметної підсудності, не може уважатися законним.".

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне передати адміністративну справу разом із заявою про забезпечення позову на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 7), оскільки Київський окружний адміністративний суд не має правових та процесуальних підстав розглядати спір, порядок вирішення якого визначений статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи висновки суду про непідсудність даної справи Київському окружному адміністративному суду, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 20, 29, 30, 171, 243, 248, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Адміністративну справу №320/36316/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії разом із заявою про забезпечення позову, - передати на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 7).

2. Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

3. Копію ухвали надіслати (вручити) позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Кушнова А.О.