Справа № 320/26262/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Бєлової Л.В.

суддів: Аліменко В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019 з урахуванням проведених раніше виплат;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019 з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 103, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 103, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, апелянт зазначає, що оскільки право позивача на перерахунок пенсії виникло у січні 2016 року, то у довідці для перерахунку пенсії належить вказати усі додаткові види грошового забезпечення та премію у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.

Також апелянт зазначає про безпідставне посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 160/8324/19, оскільки таке рішення є нерелевантним до спірних правовідносин.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII у розмірі 76% грошового забезпечення.

Згідно з листом ГУ ПФУ у Київській області від 25.05.2023 (а.с. 9) розмір пенсії за вислугу років станом на 31.12.2015 було обчислено з розрахунку 76% сум грошового забезпечення.

Відповідно до перерахунку пенсії позивача станом на 31.12.2015, розрахунок пенсії здійснений з розрахунку 76% від суми грошового забезпечення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії, проте, під час перерахунку розмір пенсії був зменшений до 70 % сум грошового забезпечення.

Згідно з перерахунком пенсії позивача станом на 31.12.2016, на 31.12.2017, на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.10.2021, по пенсійній справі № № 84, розрахунок пенсії позивача здійснений з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення.

22.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести перерахунок пенсії з розрахунку 76% від суми грошового забезпечення.

Листом від 25.05.2023 відповідачем повідомлено про відсутність правових підстав для такого перерахунку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що при перерахунку пенсії позивача зміні підлягають складові грошового забезпечення, а не розмір пенсії у відсотковому відношенні до грошового забезпечення, встановлений при призначенні пенсії позивачу, тому позовна вимога в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 76% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області перерахувати та виплатити пенсію позивача в розмірі 76% грошового забезпечення, з врахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.01.2016, підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 103 про розмір грошового забезпечення у розмірі 76 % грошового забезпечення, то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спір між сторонами стосовно питання щодо виплати позивачу пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 №1003 врегульовано судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі № 320/6540/22, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Насамперед, колегія суддів наголошує, що відповідні абзаци резолютивної частини рішення суду першої інстанції підлягають зміні шляхом викладення їх у новій редакції, оскільки суд першої інстанції неправильно зазначив номер довідки, на підставі якої позивачу необхідно здійснити перерахунок пенсії, а саме: замість № 1003 помилково зазначено №103. У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі № 2262-XII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 04.07.2002 №51-IV у частині другій статті 13 Закону № 2262-XII цифри « 85», « 95» і « 90» замінено відповідно цифрами « 90», « 100» і « 95», а слова і цифри «до категорій 2 і 3» замінити словами і цифрою «до категорії 2».

У подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-XII, згідно з якими цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Отже, Законами №51-IV, №3668-VI та №166-VII внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо розміру відсотку грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії.

Разом з тим, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а в подальшому 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначених пенсій, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення такої пенсії.

Тому, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись та норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках на момент призначення пенсії.

Аналогічну позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17.

Із матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу призначена у розмірі 76% грошового забезпечення.

Так, згідно з листом ГУ ПФУ у Київській області від 25.05.2023 (а.с. 9) розмір пенсії за вислугу років станом на 31.12.2015 було обчислено з розрахунку 76% сум грошового забезпечення.

При цьому, у грудні 2016 розмір пенсії позивача з 31.12.2016 перераховано вже виходячи із 70% грошового забезпечення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при перерахунку пенсії зміні підлягають складові грошового забезпечення, а не розмір пенсії у відсотковому відношенні до грошового забезпечення, встановлений при призначенні пенсії позивачу.

У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 76% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області перерахувати та виплатити пенсію позивача в розмірі 76% грошового забезпечення, з врахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.01.2016, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003 про розмір грошового забезпечення у розмірі 76 % грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі № 320/6540/22, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у Київській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 №1003. Зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 №1003 та здійснити виплату відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ця норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір між сторонами стосовно питання щодо виплати позивачу пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 №1003 врегульовано судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі № 320/6540/22, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано у цілому задовольнив позовні вимоги позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно визнав протиправними дії та зобов`язав відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 76%, починаючи з 01.12.2019, на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021, однак у реквізитах вказаної довідки неправильно зазначив номер 103.

У матеріалах справи довідка від 23.06.2021 з номером 103 відсутня, натомість, наявна довідка Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003 (а.с.17).

Крім того, позивач просив задовольнити такі позовні вимоги саме на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003.

У зв`язку з цим, другий та третій абзаци резолютивної частини оскаржуваного рішення підлягають зміні шляхом викладення цих абзаців у наступній редакції, а саме:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а другий та третій абзаци резолютивної частини рішення - зміні шляхом викладення цих абзаців у новій редакції. У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року - задовольнити частково.

Другий та третій абзаци резолютивної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року - змінити, виклавши їх в наступній редакції:

« 2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 та у розмірі 76% на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 23.06.2021 № 1003, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.».

У решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма