Справа № 420/6597/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6597/25

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

повний текст судового рішення

складено 08.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурії О. В.

суддів - Вербицької Н. В.

Кравченка К. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом адвоката Уртаєва Олега Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У березні 2025 року адвокат Уртаєв О. І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до стажу періодів роботи ОСОБА_1 , а саме:

- періоду з 09.11.1987 р. по 30.09.1989 р. - місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі, місце роботи: Производственное объединение «Красноленинск нефтегеофизика»;

- періоду з 02.10.1989 р. по 29.07.1991 р. - місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі, місце роботи: Заполярный производственный кооператив «Экология» Няганьский филиал;

- періоду з 01.08.1991 р. по 01.09.1992 р., місце роботи: Малое предприятие СРСУ - 5 (Підприємство СРБУ-5) Центральна районна рада народних депутатів м. Одеси;

- періоду з 05.09.1992 р. по 03.04.1995 р., місце роботи: Малое предприятие СРСУ 5;

- періоду з 30.06.2000 р. по 01.04.2002 р., місце роботи: ПКФ «Красная горка»/ВКФ «Червона горка» (у вигляді ТОВ);

- періоду з 30.11.2008 р. по 01.02.2009 р., місце роботи: ТОВ «БАРБАРТ»;

Також адвокат просив зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести з 18.08.2024 р. перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу вказані вище періоди її роботи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат зазначив, що 14.11.2024 його довірителька звернулась через особистий кабінет порталу електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, надавши копії усіх необхідних документів, в тому числі і трудову книжку.

Призначивши позивачці вказану пенсію, ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно невраховані вказані вище періоди трудової діяльності, інформація про які міститься в трудовій книжці.

Так, адвокат указує, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1981 р. по 19.06.1986 р., згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (пошкоджено). Періоди зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989 р., з 02.10.1989 по 29.07.1991 р., з 01.08.1991 р. по 01.09.1992 р. та з 05.09.1992 по 03.04.1995 р., оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок.

Адвокат, з посиланням на норми матеріального права та судову практику, вважає дії пенсійного органу протиправними, оскільки його довірителька не може нести відповідальності за порушення порядку заповнення її трудової книжки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 05.12.2024 щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не врахувало періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема: з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а, отже, й не може впливати на його особисті права.

Щодо незарахування періоду навчання ОСОБА_1 до страхового стажу суд звернув увагу на те, що в дипломі відсутня інформація про дату, місяць та рік народження позивачки, що дає підстави дійти висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відмови у зарахуванні такого періоду до страхового стажу позивачки.

За таких умов, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для скасування відповідного рішення, яким позивачці відмовлено у зарахуванні до страхового стажу певних періодів її роботи та зобов`язати зарахувати відповідний період до страхового стажу.

Разом з цим, суд вважав, що ефективним захистом прав, свобод та інтересів позивачки буде зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути її заяву від 14.11.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 з 18.08.2024 отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при страховому стажі 31 років 9 місяців 27 днів (стаж врахований по 30.06.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.06.2024. Страховий стаж з 01.01.1999 обчислено згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Рішенням від 05.12.2024 проведений перерахунок з урахуванням сплати внесків за 07-09 місяців 2024 року. Пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 27 днів (стаж врахований по 30.09.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.09.2024.

Скаржник продовжує наполягати на тому, що до страхового стажу позивачки правомірно не зараховано:

- період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (уточнюючу довідку з місця навчання та РАЦСу не надано);

- періоди зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства).

При цьому, апеляційна скарга не містить мотивів в чому полягає неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, скаржник вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з пенсійного органу судового збору, оскільки частина 2 статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняє використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відшкодування судового збору не передбачено бюджетним фінансуванням.

Адвокат Уртаєв О. І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а тому просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 з 18.08.2024 отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при страховому стажі 31 років 9 місяців 27 днів (стаж врахований по 30.06.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.06.2024.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 05.12.2024 проведений перерахунок пенсії з урахуванням сплати внесків за 07-09 місяці 2024 року. Пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 27 днів (стаж врахований по 30.09.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.09.2024.

Однак, до страхового стажу позивачки не зараховано:

- період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (уточнюючу довідку з місця навчання та РАЦСу не надано);

- періоди зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства).

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів дійшла таких висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами частини 2 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За правилами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження стажу також регламентовано у статті 62 Закону №1058, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз викладених норм, дає підстави погодитись з висновком суду першої інстанції, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тобто, встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №444/2480/16-а.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що період навчання позивачки з 01.09.1981 по 19.06.1986 не зарахований при призначенні пенсії, оскільки у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що скаржник не наводить причинно-наслідкового зв`язку, а саме, яким чином дата народження у свідоцтві про шлюб впливає на зарахування відповідного стажу. Тим більше, що в дипломі серії НОМЕР_1 від 30.06.1986 відсутня інформація про дату, місяць та рік народження позивачки, про що правильно зауважив суд першої інстанції.

Також слід зазначити, якщо у пенсійного органу виникають сумніви у копіях певних документів він має право звернутися до пенсіонера для того щоб останній надав оригінал документа для огляду, який викликав сумніви.

Наступним доводом апеляції є те, що періоди роботи позивачки, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року, а саме: з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, не зараховані при призначенні пенсії, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства).

Відповідаючи на даний довід апеляції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивачку права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а, отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Разом з цим, як правильно установлено судом першої інстанції, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981, ОСОБА_1 :

09.11.1987 прийнята на посаду інженера в Производственное объединение «Красноленинск нефтегеофизика», наказ № 116 від 09.11.1987 року. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі;

30.09.1989 звільнена по догляду за дитиною дошкільного віку, наказ 79-К від 03.10.1989 року;

02.10.1989 прийнята на посаду інженера-кошторисника в Заполярный производственный кооператив «Экология» Няганьский филиал, наказ № 39-к від 02.10.1989 року. Ханти-Мансійський автономний округ.

29.07.1991 звільнена за власним бажанням, наказ № 51к від 25.07.1991 року.

01.08.1991 прийнята на посаду інженера на Підприємство СРБУ-5, наказ від 01.08.1991 року.

01.09.1992 звільнена за власним бажанням, наказ від 01.09.1992 року.

05.09.1992 прийнята на посаду інженера на Малое предприятие СРСУ -5, наказ від 05.09.1992 року;

03.04.1995 року звільнена за власним бажанням, наказ № 25/к від 03.04.1995 року.

Обставини справи свідчать, що в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 всі спірні записи завірені печаткою та підписом посадової особи, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.

Трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивачки.

Колегія суддів вважає, що скаржник не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивачки чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, є обґрунтованим зауваження суду першої інстанції, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивачки, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати пенсіонеру надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За таких умов, є правильними висновки суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981.

Останнім доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з пенсійного органу сплачений позивачкою судовий збір.

Вирішуючи даний довід апеляції, колегія суддів звертається до вимог абзацу 1 частини 1 статті 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, дана норма зобов`язує суд, при вирішенні справи на користь позивача, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, сплачений позивачем судовий збір.

У зв`язку з цим, доводи скаржника з цього приводу судом апеляційної інстанції не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко