Справа № 520/3682/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

"21" липня 2025 р. № 520/3682/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції 02.07.2025 звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 520/3682/25 шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою па підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 96 257,70 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 78401484 з примусового виконання виконавчого листа № 520/3682/25, виданого 28.05.2025 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області провести нарахування та виплату судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою па підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028.00 грн, у розмірі 125010,00 (сто двадцять п`ять тисяч десять) грн, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. 18.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області здійснило розрахунок недоотриманої вихідної допомоги судді ОСОБА_1 станом на 16.01.2025, однак Територіальне управління не має правових підстав самостійно виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі №520/3682/25 та провести нарахування та виплату недоотриманої вихідної допомоги судді ОСОБА_1 , оскільки територіальне управління здійснює всі нарахування i виплати лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує Державна судова адміністрація України. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення, стягнувши з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою па підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 96 257,70 грн.

Ухвалою від 07.07.2025 прийнято до розгляду заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі та призначено судове засідання по адміністративній справі на 21.07.2025 о 11:30 год.

Сторони в судове засідання, призначене на 21.07.2025 о 11:30, не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заявник просив розгляд заяви проводити без його участі.

Третя особа подала до суду пояснення на заяву державного виконавця, згідно якої просила відмовити в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі.

Позивач та відповідачі про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені, у судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

За приписами ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати вихідної допомоги, у зв`язку з відставкою, судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , виходячи з встановленого на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3 028,00 грн. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області провести нарахування та виплату судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 125010,00 (сто двадцять п`ять тисяч десять) грн, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплат.

З програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що Харківським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду виготовлено виконавчі листи, які видано позивачу 02.06.2025.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни Олександрівни від 18.06.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 78401484 з виконання виконавчого листа №3682/25, виданого Харківським окружним адміністративним судом 28.05.2025 про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області провести нарахування та виплату судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 125010,00 (сто двадцять п`ять тисяч десять) грн, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплат.

Державна судова адміністрація України листом від 01.07.2025 № 06-15/2141/2025 повідомила, що Територіальне управління здійснило розрахунок недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги позивачу. Однак, Територіальне управління не має правових підстав самостійно виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 520/3682/25, у зв`язку з тим, що згідно з пунктом 2 частини 3 статті 148 Закону саме ДСА України здійснює функцію головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів. Згідно з частиною першою статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань. Таким чином, територіальне управління здійснює всі нарахування i виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує Державна судова адміністрація України. (а.с. 82-83) Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку вихідної допомоги позивача, сума недоотриманої допомоги, що підлягає виплаті позивачу, становить 96 257,70 грн.

Заявник зазначив, що на даний час рішення суду у справі № 520/3682/25 є невиконаним та вважає, що виконання рішення суду у справі № 520/3682/25 можливе лише в разі зміни способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з боржника суми в розмірі 96 257,70 на користь позивача.

Надаючи правову оцінку викладеним в заяві обставинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені ст. 378 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за яким є державний орган, відповідно до встановленого Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" порядку безспірного списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Така обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Суд звертає увагу на те, що поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі № 556/2609/14-а, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14, від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Спосіб виконання судового рішення є способом реалізації захисту порушених прав позивача, який визначений самим рішенням та повинен відповідати вимогам закону. Під зміною ж способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації прийнятого рішення. Ці заходи мають забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державні підприємство, установа, організація.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2025, зокрема, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області провести нарахування та виплату судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 125010,00 (сто двадцять п`ять тисяч десять) грн, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплат.

Тобто, за результатами розгляду справи та вирішення спору між сторонами, суд постановив рішення, яким зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії задля захисту порушених прав позивача.

Натомість, у поданій заяві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції просить суд змінити спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою па підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2025 року - 3028,00 грн, у розмірі 96 257,70 грн.

Обраний спосіб відновлення порушених прав позивача фактично свідчить про зміну резолютивної частини рішення суду, із зобов`язального характеру у спосіб стягнення конкретної суми, що суперечить усталеній позиції Верховного Суду (постанова від 10.07.2018 у справі №490/9519/16-а, від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а, від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18).

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення, та передбачають відмінний механізм виконання судових рішень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 у справі №340/6875/21.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, суд доходить висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить державний виконавець, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі.

Здійснене відповідачем нарахування позивачу вихідної допомоги в належному розмірі не є обставиною, що вказує на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надає достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого ст. 378 КАС України.

Відтак, змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання перерахувати та виплатити суму суддівської винагороди на списання конкретної суми такої виплати, відбудеться зміна рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Оскільки зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст. 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справах № 21-394а14, № 21-475а14, та в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 755/7078/16-а.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, в якій суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

За наслідком системного аналізу змісту вказаної заяви суд зазначає, що змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання провести нарахування та виплату суми вихідної допомоги на списання конкретної суми такої виплати, відбудеться зміна рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

При цьому, суд враховує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості з вихідної допомоги не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Посилання на те, що відповідач не має правових підстав самостійно виконати рішення суду, суд не приймає до уваги, оскільки правові підстави для виконання судового рішення насамперед встановлені статтею 129-1 Конституції України та вищезазначеними приписами законодавства.

Суд зазначає, що оскільки виконання рішення суду у даній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості нарахованої вихідної допомоги.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними аргументи державного виконавця, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду в цій справі.

Інших обставин, що були би підставами для зміни способу і порядку виконання судового рішення, заявником не наведено.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 520/3682/25.

Згідно ч. 8 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статей 241, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН