Справа № 440/12932/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 р.Справа № 440/12932/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

представника позивача Деміхіної О.М.,

представника відповідача Бортнік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 30.12.24 року по справі № 440/12932/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС"

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 №7 та №8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 24 травня 2024 року по 29 травня 2024 року відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" (код ЄДРПОУ-41886932) з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правомірності отримання пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 26 грудня 2019 року №205030/2019/202049. За результатами перевірки складений Акт про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" 11 червня 2024 року №0003/24/7.23-19-14/41886932. На підставі вказаного акту Полтавською митницею складені податкове повідомлення-рішення №7 від 04 липня 2024 року за платежем мито на товари в сумі 91757,33 грн., податкове повідомлення-рішення №8 від 04 липня 2024 року за платежем податок на додану вартість в сумі 18351,47 грн. Позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення - рішення є протиправними, а також, вважає незаконним висновок контролюючого органу щодо порушення ТОВ "АГРОКС" оформленням товару за митною декларацією від 26 грудня 2019 року №UA205030/2019/202049 та товаросупровідними документами щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу "Трактор колісний для сільськогосподарських робіт, що використовувався, - марка "CLAAS AXITON" - модель 850, заводський номер-А0944ЕАА3003059. Транспотний засіб оформлено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом пільги "410" на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 16 грудня 2019 року №А 131792 у відповідності до абзацу 1 частини 5 статті 280 МК України та підпункту (а) пункту 1 статті 16 Протоколу 1 "Щодо визначення концепції походження товарів" і методів адміністративного співробітництва (надалі- Протокол 1) до Угоди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Полтавської митниці від 04.07.2024 №7 та №8.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Полтавською митницею, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що для підтвердження преференційного походження товару (трактор, що використовувася) та застосування умов вільної торгівлі в рамках Угоди ТОВ "Агрокс" до митної декларації від 26.12.2019 №UA205030/2019/202049 надано сертифікат з перевезення EUR.1 №А131792 від 16.12.2019 виданий експортеру JSC Nova rent, Литва. Оскільки листом уповноваженого органу Республіки Литва від 10.10.2022 не підтверджено преференційне походження вживаного трактору, зазначеного у сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019, відтак у позивача були відсутні підстави для застосування права на преференції при розмитнені товару, а висновки акту перевірки грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що при проведенні митного оформлення, країну походження товару підтверджено належним чином, митному органу надавався вичерпний перелік документів, які містили чітку однозначну інформацію про товар. Враховуючи, що країною походження товару є країна ЄС при ввезенні на митну територію України транспортного засобу правомірно застосовано преференцію по сплаті мита, а використаний лист уповноваженого орагну Литовської Республіки є необгрунтованим та не може бути єдиним та беззаперечним доказом щодо непідтвердження пільгового походження. Зазначає, що сертифікати про походження EUR.1 не є скасовані, не є недійними, тобто є чинним, а відтак є єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн ЄС та надають пільги зі сплати митних платежів. Відповідно до листа виробника товару Claas KGaA mbH зазначено, що трактор виготовлений компанією Claas Tractor SAS на заводі 72027 Le Mans Cedex 2/Франція, цей продукт, що походить з ЄС (Франція) і відповідає правилам походження преференційної торгівлі з Україною, правило переліку Розділу 87 дотримано, товар складається з менш ніж 40% матеріалів іншого походження.

Відповідно до відповіді на відзив на апеляційну скаргу Полтавською митницею зазначено, що наданий лист Claas KGaA mbH від 10.06.2024 є декларацією виробника, а не експортера (JSC Nova rent, Литва) та оформлений у відповідності до правил обслуговування митного управління Німеччини, що не є документом, який підтверджує статусу проференційного походження товару.

В судовому засіданні представник відповідача просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 24 травня 2024 року по 29 травня 2024 року заступником начальника відділу проведення митного аудиту Полтавської митниці Куницькою Г.В. та головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Полтавської митниці Канівець М.Г. проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" (код ЄДРПОУ-41886932) з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правомірності отримання пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 26 грудня 2019 року №205030/2019/202049.

Перевірка проводилась у зв`язку з оформленням товару за митною декларацією від 26 грудня 2019 року №UA205030/2019/202049 та товаросупровідними документами щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу "Трактор колісний для сільськогосподарських робіт, що використовувався, - марка "CLAAS AXITON" - модель 850, заводський номер-А0944ЕАА3003059. Транспотний засіб оформлено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом пільги "410" на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 16 грудня 2019 року №А 131792 у відповідності до абзацу 1 частини 5 статті 280 МК України та підпункту (а) пункту 1 статті 16 Протоколу 1 "Щодо визначення концепції походження товарів" і методів адміністративного співробітництва (надалі - Протокол 1) до Угоди.

За результатами перевірки складений Акт про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКС" від 11.06.2024 №0003/24/7.23-19-14/41886932.

Документальною невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення:

- пункту 2 частини 3 статті 75, частин 1 та 8 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279, частини 5 статті 280 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 26 грудня 2019 року №UA205030/2019/202049 на загальну суму 83415,75 грн.

- Пункту 190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 26 грудня 2019 року №UA205030/2019/202049 на загальну суму 16683,15 грн.

Позиція митного органу ґрунтується на тому, що листом уповноваженого органу Литви від 10 жовтня 2022 року №(15.7/26)3ВЕ-5797 проінформовано, що митними органами Литви не підтверджено преференційне походження товару, до якого застосовано пільговий режим митного оформлення на підставі сертифікату з перевезення EUR1. №А131792 від 16 грудня 2019 року, виданого експортеру JSС "NOVA RENT". Відповіддю на запит Держмитслужби уповноваженим органом Литовської Республіки підтверджено автентичність сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 від 16 грудня 2019 № А131792, однак при цьому повідомлено, що зазначений у сертифікаті товар не є товаром походженням з Європейського Союзу у розумінні Угоди відповідно до Конвенції. Також до Держмитслужби надіслано копію сертифіката з відміткою "Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності" у графі 14, належним чином засвідченою уповноваженим органом Литовської Республіки.

На підставі вказаного акту Полтавською митницею складені податкове повідомлення-рішення №7 від 04.07.2024 за платежем мито на товари в сумі 91757,33 грн (за податковими зобов`язаннями - 83415,75 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 8341,58 грн), податкове повідомлення-рішення №8 від 04.07.2024 за платежем податок на додану вартість в сумі 18351,47 грн (за податковими зобов`язаннями - 16683,15 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1668,32 грн).

Не погодившись з вказаними податковими повідомлення-рішення позивач звернувся з даним позов до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 280 МК ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частинами першою, другою, шостою, сьомою статті 36 МК у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до положень статті 43 МК, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частиною першою статті 44 МК, для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Статтею 45 МК передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

Таким чином, з огляду на наведені норми, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару відповідач мав право звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно із частиною першою статті 351 МК предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 351 МК у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу (частина третя статті 351 МК).

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (частина четверта статті 351 МК).

Законом України "Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження" №2187-VIII від 08.11.2017 Верховна Рада України постановила приєднатися до Регіональної конвенції.

Частиною першою статті 15 Регіональної конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕUR-МЕD), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Регіональною конвенцією передбачено можливість проведення перевірок митними органами країни-експортера у наступних випадках: при видачі сертифіката EUR.1; у подальшому - у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR.MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню (стаття 7 розділу 2 Доповнення 1).

Законом України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду.

Відповідно до статті 26 глави 1 розділу Угоди положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди (Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва).

Згідно із частиною першою статті 2 розділу 2 Протоколу І з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

За приписами частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 передбачена статтею 17 Протоколу 1, згідно з якою сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Відповідно до статті 28 Протоколу І, до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, interalia (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Таким чином, митним законодавством України та міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу, у випадку отримання відповіді компетентного органу, за результатами перевірки документів про преференційне походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Митному органу не надається повноважень, права діяти на власний розсуд за вказаних обставин, не надається право перевіряти додатково надану йому інформацію, не надано право здійснювати будь-які інші дії з цього приводу, не надано право оцінювати надану інформацію з будь-якого боку. Вказаний алгоритм дій контролюючого органу не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару.

У випадку отримання від вказаних органів відомостей щодо не підтвердження преференційного походження товару з Європейського Союзу, митний орган повинен, за відсутності виняткових обставин, відмовити у наданні права на преференції. Таке ж рішення він повинен прийняти і у разі, якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі №260/2805/20, від 11 серпня 2022 року у справі №460/8509/21, від 31 липня 2024 року у справі №260/6407/21, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з підпунктом 54.4 статті 54 ПК у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

В матеріалах справи міститься лист, відповідно до якого уповноваженим органом Литви підтверджено автентичність поданого документа, а саме сертифікату з перевезення товару EUR.1 №А131792, але преференційне походження товару, як вживаного трантора, не підтверджено.

Позивач зазначає, що відправником на вимогу митниці подано запит з метою перевірки сертифікату до виробника товару. Відповідно до листа виробника товару CLAAS зазначено, що трактор марки "CLAAS AXION", модель 850, заводський номер А0944ЕАА3003059 виготовлений компанією CLAAS TRACTOR SAS на заводі 72027 Le Mans Cedex 2 / Франція. Цей продукт походить з Європейського Союзу (Франція) і відповідає правилам походження преференційної торгівлі з Україною. Також зазначено, що правило переліку Розділу 87 (ex. 87) дотримано, адже товар складається з менш, ніж 40 % матеріалів іншого походження. В ході розгляду справи позивач наголошував, що вказаний лист є належним доказом та офіційним документом, який підтверджує преференційне походження товару з ЄС, відтак спростовує правомірність прийняття митним органом спірних рішень.

Проте колегія суддів зазначає, що вказаний лист не може прийматись до уваги в контексті підтвердження походження товарів, оскільки, він не містить належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що на митну територію України станом на 2019 рік завозився транспортний засіб у тому технічному вигляді та складі, який був наданий йому саме виробником під час виготовлення у 2011 році.

Також, саме компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі чи сертифікаті про походження товарів з території Європейського Союзу повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу.

Як вже зазначалось, компетентними органами Республіки Литва листом від 10.10.2022 №(15.7/26)3ВЕ-5797 щодо перевірки сертифікату з перевезення товару EUR1 №А 131792 вказано, що розслідування проведене в Литві показало, що преференційне походження товару, як вживаного трактора, зазначеного в сертифікаті з перевезення товару, не підтверджено.

Так, статтею 27 Доповнення І до конвенції та ст. 28 Протоколу І Угоди встановлено перелік супровідної документації, що має надаватись експортером на вимогу митних органів країни-експорту відповідно до ст. 16(3), для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 можуть бути визнані такими, що походять з Договірної сторони й відповідають іншим вимогам Конвенції та Угоди: (a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку; (b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені у відповідній Договірній Стороні, якщо застосування таких документів відповідає національному законодавству; (c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у відповідній Договірні Стороні, видані чи складені у відповідній Договірній Стороні, якщо застосування таких документів відповідає національному законодавству; (d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, або декларації про походження, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені у відповідній Договірній Стороні згідно з цією Конвенцією; (e) належні свідчення про обробку або переробку, виконані з межами відповідної Договірної Сторони згідно з положеннями статті 11, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Як вже зазначалось, відповідно до ст. 32 Доповнення І до Регіональної конвенції, перевірка преференційного походження товарів здійснюється виключно митними органами договірної сторони - експортера, а не контрагентами позивача.

Отже, зазначений сертифікат з перевезення товару EUR.1 не можє бути визнаний достатнім документом, який у відповідності до пункту 1 статті 15 Доповнення І засвідчує, що товар ввезений за МД від 26.12.2019 №UA205030/2019/202049 підпадає під дію Конвенції. Доказів оскарження JSC "NOVA RENT" до відповідних органів Литовської Республіки та скасування результатів розслідування та висновків, викладених в листі Митного департаменту Литовської Республіки від 10.10.2022 №(15.7/26)3ВЕ-5797 до матеріалів справи не надано.

Слід зазначити, що оскільки обов`язок щодо декларування, визначення та сплати митних платежів покладається саме на декларанта, відтак саме він несе відповідальність за достовірність заявлених у митній декларації відомостей, зокрема щодо коду пільги, країни походження та правомірності застосування преференцій.

На правомірність використання інформації отриманої від іноземних митних органів для підтвердження преференційного походження товару та відповідно преференційного оподаткування відповідно до Угоди також вказує правова позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 1 березня 2021 року у справі №240/7093/19 щодо застосування приписів статті 33 Протоколу 1 до Угоди у разі надходження від іноземних митних органів інформації щодо непідтвердження преференційного походження товарів в контексті застосування Угоди, що має безумовним наслідком скасування права на преференційне оподаткування.

Зважаючи на те, що листом уповноваженого органу Литви не підтверджене преференційне походження товару, враховуючи те, що предметом спору є правомірність надання позивачеві саме преференції, яка встановлюється шляхом перевірки преференційного походження товарів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності у позивача права на застосування пільгового режиму оподаткування та наявності обов`язку сплати митних платежів у повному обсязі.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 по справі № 440/12932/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокс" до Полтавської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 22.07.2025 року