Справа № 480/8864/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 р. Справа № 480/8864/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 25.03.25 по справі № 480/8864/24

за позовом Валявки Олени В`ячеславівни в інтересах ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міністерство оборони України) в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 64 витягу з протоколу від 30.08.2024 №201/168, затвердженого заступником Міністра оборони України 31.08.2024, в частині зменшення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень);

- зобов`язати Міністерство оборони України додатково призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень).

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вона в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 через територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання подала до відповідача визначений законодавством пакет документів щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_3 , право на яку передбачено статтями 16, 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. При цьому, згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.06.2024 № 11/5742 право на одержання Допомоги мають: 1) Мати - ОСОБА_4 ; 2) Дочка - ОСОБА_5 ; 3) Син - ОСОБА_1 , та інших претендентів на отримання допомоги не встановлено. У висновку також зазначено, що батько загиблого - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . З колишньою дружиною - ОСОБА_7 шлюб розірвано у 1994 році. Син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою не звертався, зі слів проживає та є громадянином російської федерації.

Тому позивач вважає, що частка її сина ОСОБА_1 має складати 1/3 частину відповідної суми.

Однак, Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 64 витягу з протоколу від 30.08.2024 № 201/168, яким ОСОБА_1 було призначено допомогу у розмірі 1/4 частини від 15000000 грн., в сумі 3750000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Позивач вважає, що призначена відповідачем частка допомоги є заниженою, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України, а тому оскаржуване рішення порушує права та законні інтереси її сина, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 року позовну заяву Валявки Олени В`ячеславівни в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 64 протоколу від 30.08.2024 №201/168, затвердженого заступником Міністра оборони України 31.08.2024, в частині зменшення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на 1 250 000 грн.

Зобов`язано Міністерство оборони України додатково призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 1 250 000 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, в період дії воєнного стану, визначене ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у редакції станом на дату (у спірному випадку 18.07.2023 року) загибелі військовослужбовця, а саме:

у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

На дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 : батько загиблого помер, а один із синів, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досяг повноліття.

Втім зазначений повнолітній син загиблого військовослужбовця потенційно може мати статус його утриманця, а тому, відповідно до норм пунктів 1.4, 1.5 Порядку і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №45, може протягом 3-х років звернутися та надати відповідні підтверджуючі такий статус документи або відповідне судове рішення та як утриманець реалізувати своє право на отримання частки ОГД, звісно при умові, що він не є громадянином Російської Федерації або Республіки Білорусь або особою, яка постійно проживає на територіях цих країн, або є особою, яка засуджена за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Документального достовірного підтвердження того факту, що повнолітній син загиблого, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином Російської Федерації або Республіки Білорусь або особою, яка постійно проживає на територіях цих країн, або є особою, яка засуджена за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, ІНФОРМАЦІЯ_6 та Комісії Міноборони станом на теперішній час не надано.

Відповідно до пункту 1.5 вказаного вище Порядку №45 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД.

Тобто, якщо повнолітній син ОСОБА_8 загиблого військовослужбовця протягом трьох років з дня його загибелі не звернеться за своєю 1/4 часткою ОГД з відповідними документами на підтвердження свого права на одержання ОГД або з відмовою від її одержання, то 1/4 частка ОГД, що залишилася не розподіленою, буде розподілена рівними частками, у тому числі також позивачу.

Отже, з огляду на викладені вище обставини, є очевидною законність прийнятого Комісією Міноборони Рішення у п. 64 Протоколу засідання Комісії №201/168 від 30.08.2024 року.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що суд першої інстанції вірно погодився з його аргументами, повно, всебічно та об`єктивно дослідив оскаржуване рішення відповідача, письмові докази, на яких воно базувалось, проаналізував норми законодавства, чинні на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які чітко визначають вичерпний перелік осіб- отримувачів одноразової грошової допомоги (батьки, один в подружжя, який не одружився вдруге, діти які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з війської служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця).

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді командира 4 відділення 1 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув, у зв`язку з чим наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2023 №586 ОСОБА_3 з 19.07.2023 виключено зі списків особового складу частини (а.с.69зворот-70, 77-77зворот).

17.05.2024 ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_7 про призначення одноразової грошової допомоги її сину у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька - ОСОБА_3 (а.с.71зворот-72, 95-96).

До заяви було додано копії: паспорту та РНОКПП ОСОБА_9 , свідоцтва про смерть військовослужбовця, свідоцтва про народження, паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 , рішення Глухівського міськрайонного суду у справі №576/2871/23 від 11.04.2024, витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 проведено роботу із встановлення осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою, за результатом якої складено відповідну доповідь від 22.01.2024 №11/693 про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової службу та оновлену довідку за вихідним № 12/5741 від 03.06.2024 з врахуванням рішення Глухівського міськрайонного суду у справі №576/2871/23 від 11.04.2024 про встановлення факту батьківства, що стосується ОСОБА_1 , що направлені ІНФОРМАЦІЯ_8 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (через Управління соціальної підтримки) (а.с.19-22, 67зворот-69, 73-73зворот, 74зворот-76).

Так, висновком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.06.2024 № 11/5742 встановлено, що право на одержання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 мають:

- мати: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

У розділі III висновку вказано, що отримано інформацію щодо осіб (про яких відомо особам, які вже звернулися), та які не звернулися за отриманням одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану":

Батько - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Колишня дружина - ОСОБА_7 , шлюб розірвано у 1994р.;

Син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за одноразовою грошовою допомогою не звертався (зі слів проживає та є громадянином російської федерації).

Інших претендентів на отримання одноразової грошової допомоги не встановлено (а.с.18, 67, 97).

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 64 витягу з протоколу від 30.08.2024 № 201/168 та затверджене заступником Міністром оборони України 31.08.2024, яким ОСОБА_1 , як сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 , призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/4 частини 15000000 грн., в сумі 3750000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. (а.с.17, 65, 98).

При цьому судом також встановлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 58 витягу з протоколу від 17.05.2024 №98/168 та затверджене заступником Міністром оборони України 20.05.2024, яким матері та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 2/4 частини 15000000 грн., в сумі 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожній (а.с.66, 99).

Позивач, не погоджуючись з рішенням Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформленим пунктом 64 витягу з протоколу від 30.08.2024 № 201/168, в частині визначенні грошової допомоги у розмірі 1/4, а не 1/3 частини від 15 000 000грн., та звернулася в інтересах свого сина з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 64 протоколу від 30.08.2024 №201/168, затвердженого заступником Міністра оборони України 31.08.2024, в частині зменшення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень) та зобов`язання Міністерство оборони України додатково призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), відповідно до ст.1 якого соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

На момент виникнення спірних правовідносин редакцією статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ було визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Статтею 31 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Крім того, за приписами статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168), пунктом 2 якої, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

На момент виникнення у дітей та матері загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги механізм призначення і виплати такої одноразової грошової допомоги визначався Порядком і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 (далі Порядок №45), відповідно до п.1.3-1.7 якої сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (п.1.3).

Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця (п.1.4).

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД (1.5).

Якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку (1.6).

ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника (1.7).

Тобто, за загальним правилом, визначеним пунктом 2 постанови № 168 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Подібне за змістом положення, з яким пов`язується момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, міститься й у пункті 1.4 Порядку №45.

Вказаними вище нормативно-правовими актами врегульований порядок, алгоритм і механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця у рівних частках чітко визначеним законодавством особам, які мають право на таку гарантовану державою одноразову грошову допомогу, а також можливість за взаємною згодою осіб або в судовому порядку вирішення питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між чітко визначеними законодавством особами, які мають на неї право, у разі якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер та спрямована на матеріальну підтримку, наскільки це можливо, всіх членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

У справі, яка розглядається судом встановлено, що за зверненням ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 прийнято рішення комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняте рішення, яке оформлене витягом з протоколу від 30.08.2024 №201/168, яким відповідно до пункту 2 постанови № 168 сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_3 , призначено одноразову грошову допомогу в розмірі частини 1/4 частини 15000000,00грн, в сумі 3 750 000,00грн. (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення прийнято у тому числі з врахуванням висновку ІНФОРМАЦІЯ_12 від 23.06.2024, у якому зазначено, що крім ОСОБА_1 , матері загиблого ОСОБА_4 та доньки загиблого ОСОБА_11 , які мають права на спірну одноразову грошову допомогу, у загиблого також є повнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який зі слів проживає та є громадянином російської федерації (а.с.18).

Слід звернути увагу на те, що відповідно до приписів п.16-1 Закону №2011-XII, крім батьків, неповнолітніх дітей, одного із подружжя, який не одружився вдруге, право на спірну допомогу мають також утриманці загиблого.

Відповідач, визначаючи право неповнолітнього позивача лише на 1/4 частину спірної допомоги, враховує наявність повнолітнього сина загиблого, за яким було зарезервовано 1/4 частини допомоги, як особі, яка може мати статус утриманця загиблого.

Поряд з цим матеріали справи не містять доказів щодо перебування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який станом на момент загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 вже був повнолітнім, на утриманні загиблого військовослужбовця.

Відомості стосовно того, що повнолітній син загиблого військовослужбовця - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має права на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в матеріалах справи відсутні.

Крім того, у доповіді Сумського обласного ТЦКСП зазначено, що ОСОБА_8 не має право на допомогу (а.с.22).

Судом першої інстанції додатково здійснено перевірку наявності судових проваджень зі стороною у справі ОСОБА_3 на офіційному вебпорталі Судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за результатами якої жодних записів, у тому числі судових рішень, які б встановлювали певні юридичні факти зі спірного приводу, також відсутні.

Тож, з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, суд дійшов висновку про те, що до підтвердження певного соціально-правового статусу, визначеного положеннями статті 16-1 Закону №2011-XII та пунктом 2 постанови № 168, шляхом встановлення факту перебування інших осіб на утриманні у ОСОБА_3 , який загинув під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації для можливості реалізації права у сфері соціального забезпечення, наявні правові підстави вважати, що неповнолітній син загиблого ОСОБА_1 має право на 1/3 частину від 15000000грн. одноразової грошової допомоги, а саме у розмірі 5000000грн., з урахуванням раніше виплаченої йому допомоги в розмірі 3750000,00грн.

Верховний Суд, вирішуючи справу за аналогічних правових відносин у справі №280/9248/23 наголосив на тому, що чинним законодавством не передбачено механізму резервування половини (частини) одноразової грошової допомоги за особою із непідтвердженим соціально-правим статусом необхідним для можливості реалізації права у сфері соціального забезпечення (права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у рівних частках на всіх отримувачів), натомість передбачено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах комісія, створена при Міністерстві оборони України, при прийнятті рішень про призначення ОСОБА_1 неповнолітньому сину загиблого у період воєнного стану військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ №168, зокрема при вивченні документів про склад сім`ї військовослужбовця та визначенні розміру (частки), належної членам його сім`ї, діяла необґрунтовано та нерозсудливо, що призвело до заниження розміру такої частки та порушення права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у встановленому розмірі - а саме 5000000грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 64 протоколу від 30.08.2024 №201/168, затвердженого заступником Міністра оборони України 31.08.2024, в частині зменшення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень) та зобов`язання Міністерство оборони України додатково призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 1 250 000 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч гривень).

Колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача про наявність дискреційних повноважень Міністерства оборони України при прийнятті спірного пункту рішення, у зв`язку з наступним.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав, колегією суддів враховано, що ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 64 витягу з протоколу від 30.08.2024 №201/168, затвердженого заступником Міністра оборони України 31.08.2024, в частині зменшення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на 1 250 000 грн. та зобов`язати Міністерство оборони України додатково призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 1 250 000 грн.

Отже, такий спосіб захисту порушених прав позивача не є втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України, оскільки судовим розглядом справи встановлені обставини беззаперечного права ОСОБА_1 на отримання 1/3 частини одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000,00грн., а саме у сумі 5000000грн., та єдиним рішенням, яке позбавило його цього права є рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 30.08.2024 №201/168 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум пунктом 64 якого йому призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 1/4 частини 15 000 000, 00 грн., в сумі 3750 000, 00 грн. замість 1/3 частини 15 000 000, 00 грн.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 липня 2024 року у справі №200/1691/23.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 року по справі № 480/8864/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 480/8864/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц