Справа № 380/14002/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 рокусправа № 380/14002/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" (далі - позивач) звернулося із адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товарів від 12.02.2024 № UA209000/2024/900128/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 12.02.2024 № UA209170/2024/000531;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товарів від 12.02.2024 № UA209000/2024/900129/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 12.02.2024 № UA209170/2024/000532.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.12.2022 Компанія STORM-GROUP Sp.z.o.o. (Продавець) та ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" (Покупець) уклали Контракт поставки № MD 2022/12/30, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець купити Товар відповідно до інвойсів.

На виконання умов Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022 Продавець відвантажив на адресу Покупця товари в кількості та асортименті: на загальну суму 44 638,70 доларів США, відповідно до комерційного інвойсу № MD2024/02-169 від 09.02.2024 та на загальну суму 43 515,55 доларів США відповідно до комерційного інвойсу № MD2024/02-168 від 08.02.2024.

З метою митного оформлення товару, придбаного згідно інвойсу № MD2024/02-169 від 09.02.2024 до Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, декларант позивача 12.02.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію МД 24UA42U0, відповідно до якої до митного оформлення заявлений імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації, визначивши митну вартість за основним методом.

За результатами розгляду МД 24UA42U0 та доданих документів 12.02.2024 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900128/2 та склав картку відмови № UA 209170/2023/000531 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З метою митного оформлення товару, придбаного згідно інвойсу № MD2024/02-168 від 08.02.2024 до № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, декларант позивача 12.02.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію МД 24UA91U4, відповідно до якої до митного оформлення заявлений імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації, визначивши митну вартість за основним методом.

За результатами розгляду МД 24UA91U4 та доданих документів, 12.02.2024 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900129/2 та склав картку відмови №UA 209170/2023/000532 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач стверджує, що ним надані відповідачу усі необхідні документи для розмитнення товару, проте Львівська митниця 12.02.2024 прийняла рішення №UA209000/2024/900128/2 та № UA209000/2024/900129/2 про коригування митної вартості товарів та 12.02.2024 склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/000531 та № UA209170/2024/000532.

Позивач вважає протиправними спірні рішення відповідача, покликаючись на те, що митний орган не обґрунтував свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Рішення відповідача від 12.02.2024 № UA209000/2024/900128/2 та №UA209000/2024/900129/2 не містять передбачених ст. 55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваних рішеннях, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданих митних деклараціях і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості.

Із наведених підстав, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 05.07.2024 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 18.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.08.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з огляду на те, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості № UA209000/2024/900128/2 від 12.02.2024 за МД №24UA42U0 виносилось на товари:

1. Частини склоочисника транспортного засобу, які складаються: каркасні з каркасу (кріплення) або безкаркасні з металевої пластини, та гумової стрічки: Щітка склоочисника. Країна виробництва: CN Китай. За ціною 3,2988 доларів США за кг, на умовах поставки FCA RZESZOW.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- відповідно до п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022 Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались;

- у гр. 16 та 23 CMR б/н від 09.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме: "WEW Waldemar Wloch", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3413 від 08.02.2024 та заявка на надання транспортно-експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "WEW Waldemar Wloch" відсутні. Окрім того, рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 09.02.2024, а рахунок на перевезення 08.02.2024;

- у рахунку на перевезення від 08.02.2024 № 3413 зазначені експедиційно-транспортні послуги лише по Україні, а за її межами - відсутні. Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 Митного кодексу.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

Декларант на вимогу надіслав: банківський платіжний документи, проформу інвойс, каталог, прайс-лист, договір на перевезення, експортну декларацію. Інших документів не надіслано.

Джерелом інформації для коригування митної вартості для товару № 1 слугувала МД №UA206020/2024/2078 від 06.02.2024.

Також відповідач зазначає, що рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/900129/2 від 12.02.2024 за МД № 24UA91U4), виносилось на товари:

1.Частини склоочисника транспортного засобу, які складаються: каркасні з каркасу (кріплення) або безкаркасні з металевої пластини, та гумової стрічки: Щітка склоочисника. Країна виробництва: CN Китай. За ціною 3,4562 доларів США за кг, на умовах поставки FCA RZESZOW.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- в інвойсі № MD2024/02-168 від 08.02.2024 зазначено, що оплата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 11.12.2023 та від 08.12.2023, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваних товарів, оскільки не відповідає вимогам Закону № 1591-ІХ та Постанови № 216 та не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг отримувача та банка кореспондента;

- відповідно до п.п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022 Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались;

- у гр. 16 та 23 CMR б/н від 08.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме: "ТзОВ Віста СП", натомість, рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 177 від 12.02.2024 та заявка на надання транспортно-експедиційних послуг виставлені ПП "Авант-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "ТзОВ Віста СП" відсутні.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

Декларант на вимогу надіслав: банківський платіжний документи, проформу інвойс, каталог, прайс-лист, договір на перевезення, експортну декларацію. Інших документів не надіслано.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар № 1 МД №UA206020/2024/2078 від 06.02.2024.

На переконання відповідача, відомості щодо числових значень складових митної вартості ввезених позивачем товарів не підтверджені документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог ч. 21 ст. 58 Митного кодексу.

Також відповідач відмітив, що документи, які були подані до митного оформлення містили розбіжності, а також відсутні складові митної вартості, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено і в рішеннях про коригування митної вартості.

Відповідач стверджує, що вищенаведене, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на що просить відмовити у задоволенні позову.

05.09.2024 позивач надіслав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що вказані відповідачем у спірних рішеннях підстави щодо недостовірності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару та необхідності його коригування грунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодними наявними у матеріалах цієї судової справи документами.

Неправильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу, як про це зазначено у змісті відзиву та змісті оскаржуваних рішень від 12.02.2024 № UA 209000/2024/900128/2 та № UA 209000/2024/900129/2, не були підтверджені контролюючим органом у встановленому порядку.

У свою чергу, невиконання митним органом законодавчо встановлених вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Така правова позицій висловлена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18 та від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.

З огляду на неконкретність підстав прийняття Львівською митницею оскаржуваних рішень про коригування митної вартості та карток відмови, твердження контролюючого органу що, начебто, невірне визначення митної вартості декларантом, не відповідають критерію обґрунтованості.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.10.2019 у справі №640/983/19. Зазначене, на переконання позивача, є підтвердженням протиправності оспорюваних у цій справі рішень та необхідності їх скасування у судовому порядку.

04.10.2024 представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу на суму 7570,00 грн

11.10.2024 відповідач подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" () зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.03.2021.

Основним видом діяльності ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" за КВЕД є: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів

Інші види діяльності за КВЕД: 13.92 Виробництво готових текстильних виробів; 13.93 Виробництво килимів і килимових виробів; 14.11 Виробництво одягу зі шкіри; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.46. Оптова торгівля фармацевтичними товарами; 77.11.Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів та інші.

30.12.2022 між Компанією STORM-GROUP Sp.z.o.o. (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільно Українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха" (Покупець) укладений Контракт поставки № MD 2022/12/30 (далі - Контракт № MD 2022/12/30) за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець купити Товар відповідно до інвойсів.

Відповідно до п. 3.1 Контракту MD 2022/12/30 поставка Товару здійснюється на умовах (FCA) місто Жешуа, Польща (Інкотермс 2010), що підтверджується відповідними товаро-супровідними документами.

За умовами п. 5.3 Контракту MD 2022/12/30 Покупець здійснює оплату вартості Товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку.

На виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту MD 2022/12/30 Продавець поставив позивачу товар згідно інвойсу № MD2024/02-169 від 09.02.2024.

З метою митного оформлення товару за вказаним інвойсом, 12.02.2024 ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" подало до Львівської митниці електронну митну декларацію МД 24UA42U0, відповідно до якої до митного оформлення заявлений імпортний товар: "Частини склоочисника транспортного засобу, які складаються: каркасні з каркасу (кріплення) або безкаркасні з металевої пластини, та гумової стрічки: Щітка склоочисника на загальну суму 44638,70 доларів США. Країна виробництва: CN Китай.

Одночасно декларантом до митного контролю разом з митною декларацією МД 24UA42U0 в якості підстави для застосування основного методу були надані наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, перелік яких наведений у графі 44 цієї МД:

- Контракт поставки № MD 2022/12/30 від 30.12.2022;

- комерційний інвойс № MD2024/02-169 від 09.02.2024;

- CMR від 09.02.2024;

- копія сертифікату походження № PL/MF/AS0214666 від 09.02.2024;

- рахунок-фактура № 3413 від 08.02.2024;

- Довідка транспортних витрат № 3413 від 09.02.2024;

- Заявка на транспортно-експедиційні послуги № 3413 від 08.02.2024;

- лист Storm-group Sp.z.o.o. від 09.02.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця скерувала ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" повідомлення наступного змісту: "Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару …".

У свою чергу, Декларант на вимогу митного органу 12.02.2024 надав пояснення, зазначивши, що при митному оформленні товару разом із МД24UA42U0 ним подані всі документи, долучивши, при цьому, до пояснень такі документи: - прайс-лист від 15.11.2023; - каталоги; - Договір № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних послуг від 09.01.2023; - копію експортної декларації 24PL402010E0161878; - копію проформу-інвойс № PRMD2023/l 1-180 від 22.11.2023;- копію свіфт від 14.12.2023.

За результатами розгляду МД 24UA42U0 та доданих документів митний орган 12.02.2024 прийняв рішення № UA209000/2024/900128/2 про коригування митної вартості товарів, у графі 33 якого вказано:

"… Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- відповідно до п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались.

- у гр. 16 і 23 CMR б/н від 09.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "WEW Waldemar Wloch", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3413 від 08.02.2024 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "WEW Waldemar Wloch" відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 09.02.2024, а рахунок на перевезення 08.02.2024.

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару є більшою ніж та, що зазначена у фактурі № MD2024/02-169 від 09.02.2024.

- в рахунку на перевезення від 08.02.2024 № 3413 зазначені експедиційно-транспортні послуги лише по Україні, а за її межами відсутні…

…Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар № 1 МД № UA206020/2024/2078 від 06.02.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось".

Львівська митниця відмовила у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим 12.02.2024 оформила Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UA209170/2024/000531.

На виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту MD 2022/12/30 Продавець поставив позивачу товар згідно інвойсу № MD2024/02-168 від 08.02.2024.

З метою митного оформлення товару за вказаним інвойсом, 12.02.2024 ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" подало до Львівської митниці електронну митну декларацію МД 24UA91U0, відповідно до якої до митного оформлення заявлений імпортний товар: "Частини склоочисника транспортного засобу, які складаються: каркасні з каркасу (кріплення) або безкаркасні з стрічки: Щітка склоочисника на загальну суму 43 515,55 доларів США. Країна виробництва: CN Китай.

Одночасно декларантом до митного контролю разом з митною декларацією МД 24UA91U0 в якості підстави для застосування основного методу були надані наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, перелік яких наведений у графі 44 цієї МД:

- Контракт поставки № MD 2022/12/30 від 30.12.2022;

- комерційний інвойс № MD2024/02-168 від 08.02.2024;

- CMR від 08.02.2024;

- копія сертифікату походження № PL/MF/AS0214663 від 08.02.2024;

- рахунок-фактура № 177 від 12.02.2024;

- Довідка транспортних витрат від 12.02.2024;

- Заявка на транспортно-експедиційні послуги № 07.02.2024 від 07.02.2024;

- лист Storm-group Sp.z.o.o. від 08.02.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця скерувала ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" повідомлення наступного змісту: "Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару …".

У свою чергу, Декларант на вимогу митного органу 12.02.2024 надав пояснення, зазначивши, що при митному оформленні товару разом із МД24UA91U0 ним були подані всі документи, долучивши, при цьому, до пояснень такі документи:

- прайс-лист від 15.11.2023; - каталоги; - Договір № 2023/01 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполучення від 13.01.2023; - копію експортної декларації 24PL402010Е0154957; - копію проформи-інвойсу №PRMD2023/l 1-179 від 22.11.2023; - копії свіфт від 08.12.2023 та від 11.12.2023.

За результатами розгляду МД 24UA91U0 та доданих документів митний орган 12.02.2024 прийняв рішення № UA209000/2024/900129/2 про коригування митної вартості товарів, у графі 33 якого вказано:

"… Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- у інвойсі № MD2024/02-168 від 08.02.2024 зазначено, що плата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 11.12.2023 та від 08.12.2023, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосується оцінюваних товарів оскільки:

не відповідає вимогам Закону 31591-IX та постанови № 261;

не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг та банка- кореспондента.

- відповідно до п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались.

- у гр. 16 і 23 CMR б/н від 08.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "ТзОВ Віста СП", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 177 від 12.02.2024 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "ТзОВ Віста СП" відсутні.

Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом…

…Декларантом на вимогу надіслано: банківський платіжний документи, проформа-інвойс,. каталог, прайс-лист, договір на перевезення, експортну декларацію. Інших документів не було надіслано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар № 1 МД № UA206020/2024/2078 від 06.02.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось".

Львівська митниця відмовила у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим 12.02.2024 оформила Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/000532.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується із спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови, вважає їх протиправним та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно відмітити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі № 821/1050/17.

Суд зазначає, що у повідомленні про необхідність подання документів відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу наданий пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Згідно із ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем у рішенні № UA209000/2024/900128/2 про коригування митної вартості порушень, необхідно відмітити наступне.

Відповідач у рішенні від 12.02.2024 № UA209000/2024/900128/2 зазначив, що:

- відповідно до п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались.

- у гр. 16 і 23 CMR б/н від 09.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "WEW Waldemar Wloch", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3413 від 08.02.2024 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "WEW Waldemar Wloch" відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 09.02.2024, а рахунок на перевезення 08.02.2024.

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару є більшою ніж та, що зазначена у фактурі № MD2024/02-169 від 09.02.2024.

- в рахунку на перевезення від 08.02.2024 № 3413 зазначені експедиційно-транспортні послуги лише по Україні, а за її межами відсутні.

Так, пунктом 3.4 Контракту поставки MD 2022/12/30 від 30.12.2022 передбачено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю товар не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Вказаний Контракт не визначає в якій формі надаватиметься замовлення, письмово чи усно.

Суд зауважує, що оскаржуване рішення не містить мотивування, яким чином не надання такого документа як "замовлення покупця" дало відповідачу підстави для висновку про відсутність документального підтвердження митної вартості за наявності ціни товару в інвойсі та експортній декларації виробника товару.

Згідно переліку документів, долучених до МД 24UA42U9 від 12.02.2024 декларантом було надано інвойс, який містить відомості про кількість, асортимент, номенклатуру, умови поставки та ціну товару.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа, відтак, доводи відповідача про не підтвердження задекларованої митної вартості товару у зв`язку із не наданням замовлення є безпідставними.

З огляду на зазначене, суд не приймає доводи митного органу про те, що відсутність замовлення впливає на митну вартість задекларованого позивачем товару.

Щодо доводів відповідача про те, що "у гр. 16 і 23 CMR б/н від 09.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "WEW Waldemar Wloch", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3413 від 08.02.2024 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "WEW Waldemar Wloch" відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 09.02.2024, а рахунок на перевезення 08.02.2024 та

- в рахунку на перевезення від 08.02.2024 № 3413 зазначені експедиційно-транспортні послуги лише по Україні, а за її межами відсутні", суд зважає на таке.

Так, до митного оформлення декларант долучив Договір № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних послуг від 09.01.2023, укладений між позивачем та експедитором ПП "Авант-Т", за умовами п. 1.1 якого ПП "Авант-Т" здійснює пошук та підбір перевізників, з метою забезпечення доставки вантажів у міжнародних перевезеннях чи міжміських перевезеннях. Відповідно до п. 2.2 Договору № 090123/1 за дорученням замовника і на підставі даного договору, Експедитор надає одну чи декілька послуг, а саме організовує перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та інших країн.

На виконання умов Договору № 090123/1 ПП "Авант-Т" укладав договори перевезення із третіми особами-перевізниками.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової до митного контролю позивач надав пакет товаросупровідних документів, а саме: рахунок-фактуру № 3413 від 08.02.2024; Довідку транспортних витрат № 3413 від 09.02.2024; Заявку на транспортно-експедиційні послуги № 3413 від 08.02.2024; Договір № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних послуг від 09.01.2023.

Згідно рахунку-фактури № 3413 від 08.02.2024 та Довідки транспортних витрат № 3413 від 09.02.2024 позивачу надані наступні послуги: послуги з перевезення за маршрутом м. Жешуа (Польща) - м/п Краківець - 12 000,00 грн; послуги з перевезення за маршрутом м/п Краківець - м. Львів (Україна)- 2 000,00 грн; експедиційно-транспортні послуги в Україні- 1000,00 з ПДВ грн. Всього 15 000,00 грн. Страхування вантажу не проводилось.

Суд відмічає, що вказаний рахунок на оплату та заявка на транспортно-експедиційні послуги № 3413 від 08.02.2024 містять посилання на номер автомобіля, яким здійснювалося перевезення вантажу: державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водія Waldemar Wloch. Відомості про такий автомобіль містяться і в поданій до митного оформлення CMR.

Зауваження митного органу до рахунку-фактури № 3413 від 08.02.2024 суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту цього рахунку слідує, що послуги з перевезення за маршрутом м/п Краківець - м. Львів (Україна)- складають 2 000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що всі транспортні витрати, які поніс позивач з ПП "Авант-Т", як Експедитором, включені у заявлену митну вартість відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Суд зауважує, що Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат на ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Щодо доводів митного органу про те, що в експортній декларації країни відправлення вартість товару є більшою ніж та, що зазначена у фактурі № MD2024/02-169 від 09.02.2024, суд враховує таке.

В експортній декларації країни відправлення 24PL402010E0161878 вартість щіток склоочисника в кількості 72 700 шт визначена у розмірі 166 971,00 польських злотих. В інвойсі № MD2024/02-169 від 09.02.2024 вартість товару "щіток склоочисника транспортного засобу" визначена в сумі 41 606,40 доларів США.

Як стверджує позивач, вартість товару в польських злотих розрахована виходячи з офіційного інтернет-ресурсу курсів валют для митних цілей https://www.podatki.gov.pl/clo/kursv-walut/ (середні ставки митної оцінки (стаття 53(1)(а) UCC) діє з 01.02.2024 до 29.02.2024, у лютому 2024 року становила 1 долар США = 4,0131 польських злотих.

Відтак, із урахуванням наведеного, ціна товару, вказана у інвойсі № MD2024/02-169 від 09.02.2024 для товару 1 "щіток склоочисника транспортного засобу" становить - 41 606,40 доларів США відповідає у перерахунку 166 971,00 польським злотим (41 606,40 * 4,0131).

Крім того, суд зауважує, що у постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 420/18880/21.

При цьому, в постанові від 11.06.2019 у справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при здійсненні контролю за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд зазначає, що у поданій митній декларації № 24UA42U9 позивач визначив митну вартість товару, що повністю відповідає ціні товару за рахунком-фактурою (інвойс) № MD2024/02-169 від 09.02.2024.

Отже, суд вважає, що декларант позивача у повному обсязі включив до митної вартості товару ввезеного на митну територію України за комерційним інвойсом № MD2024/02-169 від 09.02.2024, витрати на транспортно-експедиційні послуги ПП "Аван-Т", а тому розбіжності щодо наведені митним органом в рішенні про коригування митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Відповідач у рішенні від 12.02.2024 № UA209000/2024/900129/2 зазначив, що:

- у інвойсі № MD2024/02-168 від 08.02.2024 зазначено, що плата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 11.12.2023 та від 08.12.2023, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосується оцінюваних товарів оскільки:

не відповідає вимогам Закону № 31591-IX та Постанови № 261;

не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг та банка-кореспондента.

- відповідно до п. 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались.

- у гр. 16 і 23 CMR б/н від 08.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "ТзОВ Віста СП", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 177 від 12.02.2024 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "ТзОВ Віста СП" відсутні.

Так, пунктом 3.4 Контракту поставки MD 2022/12/30 від 30.12.2022 передбачено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю товар не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Вказаний Контракт не визначає в якій формі надаватиметься замовлення, письмово чи усно.

Суд зауважує, що оскаржуване рішення не містить мотивування, яким чином не надання такого документа як "замовлення покупця" дало відповідачу підстави для висновку про відсутність документального підтвердження митної вартості за наявності ціни товару в інвойсі та експортній декларації виробника товару.

Згідно переліку документів, долучених до МД 24UA91U9 від 12.02.2024 декларантом був наданий інвойс, який містить відомості про кількість, асортимент, номенклатуру, умови поставки та ціну товару.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа, відтак, доводи відповідача про не підтвердження задекларованої митної вартості товару у зв`язку із не наданням замовлення є безпідставними.

З огляду на зазначене, суд не приймає доводи митного органу про те, що відсутність замовлення впливає на митну вартість задекларованого позивачем товару.

Щодо платіжних документів від 11.12.2023 та від 08.12.2023, які не взяті митним органом до уваги, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 1 п. 22.1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за допомогою платіжного доручення.

Відповідно до п. 1. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення є розрахунковим документом, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

За правилами п. 1.4. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Положення № 216) платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо (якщо це визначено в договорі банківського рахунку або в окремому договорі з платником).

Згідно з п. 2.1. Положення № 216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити:

код платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.98 № 1024;

назву документа - "Платіжне доручення в іноземній валюті" або "Платіжне доручення з іноземній валюті або банківських металах":

номер платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (може містити цифри та літери);

дату складання платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами);

найменування та місцезнаходження уповноваженого банку, що обслуговує платника (назви країни і міста);

повне або скорочене найменування платника, що збігається з найменуванням платника, яке заявлене ним у картці зі зразками підписів та відбитка печатки [для фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є) і документ, що посвідчує особу (серія (за наявності), номер, дата, ким виданий, адреса за місцем проживання)], його місцезнаходження (назви країни і міста);

номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, з якого здійснюється переказ коштів або банківських металів;

цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (далі - Класифікатор);

суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою);

суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях і назву іноземної валюти або виду банківського металу словами;

найменування одержувача (далі - бенефіціар) [для бенефіціара - фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є)], його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) та номер рахунку [або номер міжнародного банківського рахунку (IBAN)], на який перераховуються кошти або банківські метали (для бенефіціара - фізичної особи, який не має рахунку, цей реквізит може не заповнюватися); найменування та місцезнаходження банку бенефіціара;

комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) уповноваженого банку й інших банків за переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або бенефіціара (BEN), або платника та бенефіціара (SHA), надається право уповноваженому банку утримувати комісійну винагороду без платіжного доручення платника;

призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави); код операції (чотири символи) за стандартною класифікацією платіжного балансу (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

код країни бенефіціара (три символи) відповідно до його місцезнаходження або країни реєстрації (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова");

підписи відповідальних осіб платника та відбиток печатки (за наявності), які заявлені ним у картці зі зразками підписів і відбитка печатки. У разі подання електронного розрахункового документа відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, накладають електронний(і) цифровий(і) підпис(и);

резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та бенефіціара резидентиісгь словами резидент" чи "нерезидент" під час переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України.

Отже, зі змісту приписів Положення № 216 слідує, що для чинності платіжного доручення, наданого до банківської установи у електронному вигляді наявність відміток банківської установи не є обов`язковою умовою.

Відтак, суд погоджується із доводами позивача, що наявність у свіфт від 11.12.2023 та 08.12.2023 відомостей про суму коштів, яка перерахована за товар, посилання на номер і дату контракту, а також посилання на сплату відповідної проформи-інвойсу, дає можливість митному органу ідентифікувати товар.

Крім того, суд зауважує, що вищевказане платіжне доручення містить штамп АТ "АКБ Львів" про проведення платежу банком, що, в свою чергу, підтверджує здійснення оплату за товар відповідно до Контракту поставки № MD 2022/12/30 від 30.12.2022.

До митного оформлення декларант надав проформу-інвойс № PRMD2023/l 1-079 від 22.11.2023 на суму 43 515,55 грн, посилання на яку міститься у свіфт від 11.12.2023 та 08.12.2023. Найменування товару, їх асортимент, кількість та ціна, які зазначені у проформі-інвойсі № PRMD2023/l1-079 від 22.11.2023 є ідентичними найменуванню, асортименту, кількості та ціні, які зазначені у комерційному інвойсі № MD2024/02-168 від 08.02.2024.

Слід зазначити, що виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного контракту виходить з договірних правовідносин, які існують між позивачем, як покупцем та продавцем.

У свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладений обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 815/137/17.

До того ж обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі №803/3649/15.

Щодо доводів митного органу про те, що "у гр. 16 і 23 CMR б/н від 08.02.2024 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме "ТзОВ Віста СП", натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 177 від 12.02.2024 та заявка на надання транспортно-експедиційних послуг виставлені ПП "Аван-Т". Документи, що визначають договірні відносини з "ТзОВ Віста СП" відсутні", суд враховує таке.

До митного оформлення декларант долучив Договір № 2023/01 від 13.01.2023 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, укладений з ФОП ОСОБА_1 . До митного оформлення декларант також долучив рахунок № 177 від 12.02.2024; Довідку транспортних витрат від 12.02.2024; Заявку на транспортно-експедиційні послуги № 07/02/2024 від 07.02.2024, CMR від 08.02.202, видані ФОП ОСОБА_1 .

Отже, із вказаних документів суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 надані позивачу послуги з перевезення вантажу по маршруту м. Жешуа (Польща) до м/п Шегину та з м/п Шегині до м. Львів (Україна). Ці документи не містять жодних вказівок про надання послуг з перевезення ПП "Аван-Т".

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості. Твердження декларанта про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Неподання декларантом документів, які передбачені частиною другою статті 53 МК України може викликати в митного органу обгрунтований сумнів, який обов`язково повинен виснуватись із обставин, які, передбачені частиною третьою статті 53 цього Кодексу. Це означає, що в кожному конкретному випадку виникненню сумніву передує встановлення таких обставин. Для підтвердження (спростування) обставин митний орган вправі витребувати в декларанта конкретний документ (документи). В свою чергу, декларант повинен чітко усвідомлювати, яку обставину він повинен усунути, це дасть змогу останньому найбільш точно виконати вимогу митного органу. Абстрактний перелік документів, які повинен надати декларант, з однієї сторони, свідчить про те, що митний орган не встановив обставин, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України та обгрунтований сумнів у нього не виник. З іншої сторони, це свідчить про те, що декларант ніколи не зможе спростувати сумніви в митного органу, тільки тому, що вони відсутні. Не встановлення вказаних обставин, відсутність обґрунтованого сумніву не дає право витребувати документи, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, а в подальшому приймати рішення про коригування митної вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення невизначеного товару не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, а також не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином, проаналізувавши зміст наданих декларантом документів, суд дійшов висновку, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Як вбачається зі змісту графи 33 рішень про коригування митної вартості від 12.02.2024 № UA209000/2024/900128/2 та № UA209000/2024/900129/2, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару № 1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі МД UA206020/2024/2078 від 06.02.2024, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару № 1 та різні виробники.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15 висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларант заявив неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішень від 12.02.2024 №UA209000/2024/900128/2 та № UA209000/2024/900129/2 про коригування митної вартості товарів та їх скасування.

Разом з цим, суд зауважує, що позовні вимоги про скасування карток відмови від 12.02.2024 № UA209170/2024/000531 та № UA209170/2024/000532 є похідними від позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягають скасуванню і спірні картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 12.02.2024 №UA209170/2024/000531 та № UA209170/2024/000532, які прийняті відповідачем на підставі рішень про коригування митної вартості.

З огляду на викладене вище, суд повністю задовольняє позовні вимоги ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"".

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 7570,00 грн, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 7, ч. 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Із системного аналізу наведених вище правових норм слідує, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду копії таких документів: Договір про надання правової допомоги від 01.08.2023 № 23/17-1; Додаткову угоду № 27 до Договору про надання правової допомоги від 01.08.2023 № 23/17-1; Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.09.2024 до Договору про надання правової допомоги від 01.08.2023 № 23/17-1.

Так, 01.08.2023 між Адвокатським об`єднанням "ЛЮРЦ" (АО) та ТОВ "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" (Клієнт) укладений Договір про надання правової допомоги № 23/17-1 (далі - Договір № 23/17-1).

Відповідно до п. 1.1 та п. 3.1 Договору № 23/17-1 за цим Договором АО зобов`язується надавати на підставі звернення Клієнта правову допомогу, а Клієнт оплачує послуги АО за надану правову допомогу у розмірі, визначеному окремою угодою або в актах наданих послуг.

За умовами п. 1.1 Договору № 23/17-1 правова допомога, що надається АО клієнту за цим Договором, полягає у представництві інтересів Клієнта, зокрема, в державних України, в судах, України усіх інстанцій.

Відповідно до п. 3.3 Договору № 23/17-Клієнт сплачує АО винагороду у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок об`єднання, або в інший передбачений законодавством спосіб.

Додатковою угодою № 27 до Договору про надання правової допомоги від 01.08.2023 №23/17-1 передбачено, що вона визначає порядок оплати гонорару АО за надання правової допомоги у спорі про визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці про визначення митної вартості товарів від 12.02.2024 № UA209000/2024/900128/2 та від 12.02.2024 № UA209000/2024/900129/2, та карток відмови в прийнятті митної декларації від 12.02.2024 № UA209170/2024/000531 та від 12.02.2024 № UA209170/2024/000532.

23.09.2024 між сторонами Договору № 23/17-1 складений та підписаний Акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого, Виконавцем надано такі послуги:

- зібрання в Клієнта документів та їх аналіз, кількість затрачених Виконавцем годин - 1 год, вартість послуги - 1514,00 грн (3018х0,5х1);

- підготовка позовної заяви - 4 години, вартість послуги - 6056 грн (3018х0,5х4), всього на суму 7570,00 грн.

Згідно із Актом приймання-передачі наданих послуг від 23.09.2024, вартість години роботи Виконавця визначено із врахуванням Рекомендацій щодо застосування рекомендованих мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (3028 грн).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Суд відмічає, що 11.10.2024 митний орган надіслав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що дана категорія спорів не є складною, тому сума витрат, яка понесена позивачем на правничу допомогу у розмірі 7570,00 грн не є співмірною.

Варто відмітити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що сума витрат на послуги адвоката у розмірі 7570,00 грн є співмірною та відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 КАС України, суд,

в и р іш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 12.02.2024 №UA209000/2024/900128/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 12.02.2024 № UA209170/2024/000531.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 12.02.2024 №UA209000/2024/900129/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 12.02.2024 № UA209170/2024/000532.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (; 79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" (81100, Львівська область, Львівський район, м. Пустомити, вул. Глинська, буд. 14; ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 16 876 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 05 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (; 79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство "Мьолдер Ге Ем Бе Ха"" (81100, Львівська область, Львівський район, м. Пустомити, вул. Глинська, буд. 14; ) витрати на правничу допомогу у сумі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна