Справа № 420/3406/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3406/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012), Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м.Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ), від 06.11.2024 №80 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої півночі за період з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5), та за період з 11.04.1987 по 05.08.1991 з розрахунку один рік роботи за два роки (коефіцієнт 2);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () здійснити призначення пенсії за віком мені ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) повну суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем протиправно не зараховано у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої півночі за період з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5), та за період з 11.04.1987 по 05.08.1991 з розрахунку один рік роботи за два роки.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Розпочато розгляд справи спочатку в порядку приписів ч.6 ст.48 КАС України.

До суду від відповідача - Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив. Відповідно до відзиву відповідач заперечував щодо заявлених позовних вимог, вказавши, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.10.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі по тексту Головне управління) з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 06.11.2024 винесено Рішення № 80 про відмову у призначенні пенсії Позивачу, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач вважає його правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

До суду від відповідача - Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив. Відповідно до відзиву відповідач заперечував щодо заявлених позовних вимог, вказавши, за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.11.2024 №80 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області питання призначення позивачу пенсії за віком не розглядалося. Технологія опрацювання заяв за принципом екстериторіальності не дозволяє стороні, яка не приймала рішення, відкоригувати будь-які дані з відповідним винесенням нового рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.10.2024 звернувся через Вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1) заява про призначення(перерахунок) пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до абз. 14 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних».

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.11.2024 №80 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу

Листом від 28.11.2024 №31757-30352/П-02/8-1500/24 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивачу, що до страхового стажу зараховані періоди трудової діяльності з 05.08.1981 по 31.12.2003 згідно наданих документів (трудової книжки, військового квитка, довідками про стаж), в тому числі з урахуванням періоду військової служби з 05.08.1981 по 08.08.1993, та з 01.01.2004 по 31.08.2011 згідно даних персоніфікованого обліку.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону, орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість видачі наданих документів.

При перевірці відмовної електронної пенсійної справи встановлено, що довідки про стаж від 15.08.1995 №81, від 05.04.1996 №41, від 25.05.2011 №28 не містять підстав видачі, тому направлено запит від 27.11.2024 до управління контрольно-перевірочної роботи щодо проведення перевірки зазначених довідок.

Після надходження акту перевірки будуть вчинені дії в межах чинного законодавства.

Щодо пільгового обчислення періоду військової служби.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 №181 солдатам, матросам, сержантам, старшинам та військовим будівельникам, звільненим починаючи з 1968 року з військової служби в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до них, час їх дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в зазначених районах і місцевостях зараховується до стажу роботи, яка дає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967, якщо вони не пізніше 3-х місяців після звільнення з військової служби влаштувались на роботу в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до них.

Згідно із Законом пільгове обчислення періоду військової служби з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів СРСР від 08.07.1974 № 561 не передбачено.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та за захистом своїх праву звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст.22, 64 Конституції України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно ст.1 Закону №1788-XII, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами ч.ч.2, 3 ст.24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, позивачу як особі, яка в 2024 році досягнув віку в 60 років для призначення пенсії, необхідно мати страховий стаж не менше 31 року.

Щодо правомірності не зарахування періоду трудової діяльності позивача із застосуванням кратного коефіцієнта, а саме з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5), та за період з 11.04.1987 по 05.08.1991 з розрахунку один рік роботи за два роки (коефіцієнт 2), суд зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 р. на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029.

Відповідно до п.110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 р. за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно з п.п.1,2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 р. № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 р. та від 29.09.1967 р. та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

При цьому основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка. Також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема архівною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 266/258/16-а.

Крім того, у постановах від 15.01.2021 р. у справі № 348/2319/16-а, від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а та від 18.06.2020 р. у справі № 537/1415/17 Верховний Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відтак суд приходить до висновку про достатність одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Більш того, Верховним Судом сформульовано правовий висновок, відповідно до 3 особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації. Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій. Зокрема, військовослужбовцям, які проходили службу до 1 січня 1991 року на офіцерських посадах у місцевостях, які віднесені до району Крайньої Півночі та прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, період цієї служби зараховується до пільгового трудового (страхового) стажу у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідно до військового квитка позивача ГР № НОМЕР_2 позивач проходив військову службу з 05.08.1981 по 09.08.1993, з яких період з 08.08.1986 по 11.04.1987 в районі Крайної Півночі на о. Сахалін, з врахуванням кратного обчислення (півтора року за один рік), та період з 11.04.1987 по 05.08.1991 в районі Крайної Півночі на о.Кунашир, з врахуванням кратного обчислення (два роки за один рік).

Відповідно до Послужного списку військовослужбовця наявні дані про роботу у військовій частині № НОМЕР_3 АДРЕСА_2 на посаді командира технічного взвод-начальника майстерних робіт матеріального обслуговування протягом 8 місяців і 4 дні. З урахуванням кратного обчислення стажу (півтора року за один) трудовий стаж складає 1 рік 4 місяці і 8 днів; про роботу у військовій частині № НОМЕР_4 АДРЕСА_3 на посаді начальника радіотехнічного пункту НОМЕР_5 окремого радіотехнічного центру протягом 4 років 3 місяців і 25 днів. З урахуванням кратного обчислення стажу (два роки за один) трудовий стаж складає 8 років 7 місяців і 19 днів.

Документальне підтвердження про поширення на позивача пільг в період роботи в цих місцевостях міститься на стор.9 Послужного списку, регламентованих постановою Ради Міністрів Союзу РСР № 2358 від 14.09.1945.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області під час прийняття рішення від 06.11.2024 №80, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії позивачу, як наслідок, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області допустило неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийнято необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої півночі за період з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5), та за період з 11.04.1987 по 05.08.1991 з розрахунку один рік роботи за два роки (коефіцієнт 2) та здійснити призначення пенсії за віком мені ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівненій до районів Крайньої півночі за період з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5) та повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2024р. про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 ст.77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012), Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м.Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ), від 06.11.2024 №80 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, ), зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої півночі за період з 08.08.1986 по 11.04.1987 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5), та за період з 11.04.1987 по 05.08.1991 з розрахунку один рік роботи за два роки (коефіцієнт 2).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 29.10.2024 р. про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко