Справа № 160/34752/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 грудня 2024 року ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради , у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з не розгляду клопотання ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівський район) у м. Дніпрі вих. № 36/1607 від 02.09.2024 року та не прийняття ДНІПРОВСЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ рішення за результатом розгляду такого клопотання.
- зобов`язати ДНІПРОВСЬКУ МІСЬКУ РАДУ розглянути клопотання ОБ`ЄДНАННЯ
СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівськии район) у м. Дніпрі вих. № 36/1607 від 02.09.2024 року та прийняти рішення за результатом розгляду такого клопотання.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він здійснює діяльність з комплексного обслуговування об`єкту - багатоквартирному будинку за адресою: місто Дніпро, вулиця Шепарда Алана, будинок, 10. 02.09.2024 року позивач звернувся до відповідача із з клопотанням, вх. № 36/1607, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,4253 га, по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівськии район) у м. Дніпрі. У відповідь відповідач листом № 7/7-1279 від 24.10.2024 року повідомив позивача, що окрім визначених нормами ЗК України документів, до клопотання позивачу потрібно ще додати копії завірені підписом голови правління та печаткою ОСББ ШЕПАРДА-10: - Установчих документів; -Рішення (протокол) загальних зборів ОСББ ШЕПАРДА-10 про наміри оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку - Рішення (протокол) загальних зборів ОСББ ШЕПАРДА-10 про обрання голови правління ОСББ ШЕПАРДА-10; Протокол або витяг про прийняття ОСББ ШЕПАРДА-10» в управління об`єкта житлової нерухомості; - Акт введення в експлуатацію; - Правовстановлюючих документів на нерухоме майно що знаходиться в межах запитуваної земельної ділянки або підтвердження балансової належності в управлінні ОСББ ШЕПАРДА-10 зазначеним майном; - Актуального технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна; - Список членів ОСББ ШЕПАРДА-10»; Розрахунок часток земельної ділянки під житловою та комерційною нерухомістю багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово- розважальної та ринкової інфраструктури ОСББ ШЕПАРДА-10 на земельній ділянці по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівськии район) у м. Дніпрі; - Графічні матеріали, що забезпечують чітке відображення всіх елементів та написів, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місця розташування її меж, контурів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці; - Довіреності на підставі якої інтереси заявника представляє його уповноважена особа, або її копія, засвідчена у встановленому порядку (якщо клопотання подається представником). Чим, на думку позивача, порушено право позивача на надання у формі рішення дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення раніше зазначеної земельної ділянки.
Ухвалою від 16 січня 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14 лютого 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У наведеному клопотанні посилаючись на норми КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вказуючи на не співмірність витрат на правничу допомогу та відсутність доказів фактичного понесення таких витрат, просив зменшити розмір стягнення судових витрат по справі.
17 лютого 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов. В обґрунтування своїх заперечень на позов представник відповідача із посиланням на Закон України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» та Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначає, що до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року голова позивача не надав належним чином завірені копії документів на підтвердження того, що він наділений повноваженнями звертатися до органу влади з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тобто не надав доказів того, що звернення відбулось з волі об`єднання. Не надано доказів, які підтверджують право саме ОСББ ШЕПАРДА-10 звертатися із позовом до суду. Посилаючись на норми Конституції України та Земельний кодекс України стверджував, що Департаментом роботі з активами Дніпровської міської ради було розглянуто клопотання позивача та було прийнято рішення від 11.12.2024 року № 7/7-1450, яке було викладено у формі листа про відмову у задоволенні клопотання ОСББ «ШЕПАРДА-10» від 02.09.2024 року за вх. № 36/1607, що на думку представника відповідача відбулось у межах повноважень відповідача та у відповідності до чинного законодавства. Також у клопотанні ОСББ «ШЕПАРДА-10» про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою не зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До вказаного клопотання ним було додано план земельної ділянки з експлікацією земельної ділянки. Проте, такий документ не є графічним матеріалом в розумінні діючого законодавства України. У відзиві представник відповідача стверджує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Посилаючись на введення військового стану та пов`язаного із цим простою відповідача просить поновити строк на подання відзиву. У відзиві представник відповідача також навів заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, яке обґрунтовано тим, що виходячи з характеру спірних правовідносин та предмету позовних вимог з урахуванням принципу пропорційності у адміністративному судочинстві, розгляд справи має бути здійснений за правилами загального позовного провадження. На підставі наведеного просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою від 11 березня 2025 року суд позовну заяву залишив без руху після відкриття.
31 березня 2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив. Заперечуючи проти доводів відзиву із посиланням на Земельний кодекс України та позиції Верховного Суду представник позивача наголошував, що розгляд клопотання повинен відбуватись саме органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні та фіксуватися саме рішенням органу місцевого самоврядування. До клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року надано виписку з ЄДРЮО, яка не містить інформації про обмеження повноважень голови ОСББ та з посиланнями на норми ЦК України та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку», Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 180 від 06.09.2011р. наполягав на достатності такого витягу для встановлення повноважень голови ОСББ. Наголошував, що до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року були надані графічні матеріали, з яких чітко можна встановити бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою якої просив позивач, що є достатнім в розумінні чинного законодавства. Позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права.
02 квітня 2025 року представник позивача надіслав до суду заперечення на клопотання представника позивача щодо розгляду справи в загальному провадженні.
Відповідно до вимог статей 257, 262 КАС України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Позивач здійснює свою діяльність з управління об`єкту - багатоквартирного будинку за адресою: вул. Алана Шепарда, 10 у м. Дніпро для реалізації права спільної власності.
Відповідно до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року позивач звернувся до Дніпровської міської ради із наведеним клопотання, в якому просив надати ОБ`ЄДНАННЮ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ШЕПАРДА-10" дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку за адресою: місто Дніпро, вулиця Алана Шепарда (стара назва Суворова), будинок 10, Чечелівський район Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0.4253 га., цільове призначення земельної ділянки 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури. Додатками до клопотання були надані копія Витягу з ЄДРЮО, графічні матеріали, копія акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс.
Згідно з листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради 7/7-1279 від 24.10.2024р. саме наведеним департаментом було розглянуто клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року, за зазначеним листом до клопотання позивачу потрібно ще додати копії завірені підписом голови правління та печаткою ОСББ ШЕПАРДА-10: - Установчих документів; Рішення (протокол) загальних зборів ОСББ ШЕПАРДА-10 про наміри оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку - Рішення (протокол) загальних зборів ОСББ ШЕПАРДА-10 про обрання голови правління ОСББ ШЕПАРДА-10; Протокол або витяг про прийняття ОСББ ШЕПАРДА-10» в управління об`єкта житлової нерухомості; - Акт введення в експлуатацію; - Правовстановлюючих документів на нерухоме майно що знаходиться в межах запитуваної земельної ділянки або підтвердження балансової належності в управлінні ОСББ ШЕПАРДА-10 зазначеним майном; - Актуального технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна; - Список членів ОСББ ШЕПАРДА-10»; Розрахунок часток земельної ділянки під житловою та комерційною нерухомістю багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово- розважальної та ринкової інфраструктури ОСББ ШЕПАРДА-10 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ; - Графічні матеріали, що забезпечують чітке відображення всіх елементів та написів, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місця розташування її меж, контурів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці; - Довіреності на підставі якої інтереси заявника представляє його уповноважена особа, або її копія, засвідчена у встановленому порядку (якщо клопотання подається представником).
З огляду на те, що станом на 30.12.2024 року відповідач не розглянув вищевказану заяву позивача, останній вважає таку бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.
За частинами 2, 3 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Статтею 42 ЗК України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.
У відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», - якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.
Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
У відповідності до термінології визначеної статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.
Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (стаття 92 ЗК України).
У відповідності до ч. 2 статті 92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування (стаття 38 ЗК України).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
За положенням статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 ЗК України).
Згідно статті 123 ЗК України - надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

За частиною 3 статті 123 ЗК України - відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

За частиною 3 статті 123 ЗК України - відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

За визначенням статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 5 цього ж закону визначено, що система місцевого самоврядування включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

органи самоорганізації населення.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частинами 1,2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Отже, орган місцевого самоврядування та виконавчий орган органу місцевого самоврядування є різними органами.

У відповідності до статті 144 Конституції України, - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До того ж, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 12 статті 123 ЗК України визначено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вирішуючи спір по суті, суд зробив наступні висновки.

З аналізу наведених вище норм чинного законодавства висновується, що відповідач повинен був у місячний строк розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року і надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Водночас в матеріалах справи відсутнє рішення відповідача за результатом розгляду клопотання позивача вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року.

Сам факт твердження представника відповідача у відзиві на позов про підготовку листа 11.12.2024 року № 7/7-1450 про відмову у задоволенні клопотання ОСББ «ШЕПАРДА-10» від 02.09.2024 року за вх. № 36/1607 Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради вже вказує на наявність порушення строків розгляду такого клопотання.

Всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, хоча і стверджує у своєму відзиві про прийняття рішення від 11.12.2024 року № 7/7-1450, яке було викладено у формі листа, проте доказів існування такої обставини не надає, що позбавляє суд можливості вважати встановленими обставини остаточного розгляду відповідачем клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року.

Надаючи оцінку твердженням представника відповідача про відповідність вимогам закону розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради у вигляді та оформленні рішення у формі листа, суд зазначає, що лист відповідача не може вважатися "відмовою" у розумінні статті 123 ЗК України, оскільки не містить чіткого та однозначного рішення відповідача, не містить конкретних підстав і обґрунтувань вказаного у ньому результату розгляду заяви позивача, адже за положеннями вимог п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" заяка позивача не була розглянута на пленарному засіданні відповідача.

Саме такі висновки наводить Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2024 року у справі №380/11336/22 та від 26 травня 2020 року у справі № 335/11711/16-а.

Також Велика Палата Верховного Суду у п.36 постанови від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц наголошувала відповідно до вимог п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", що клопотання має бути розглянуте на пленарному засіданні.

Стосовно вимог Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про надання завірених підписом голови правління та печаткою ОСББ ШЕПАРДА-10 додаткових документів, про які зазначалось вище, то суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст.123 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи видно, що на підставі Типового статуту із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 180 від 06.09.2011р.; в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 238 від 23.09.2015р.; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 67 від 03.04.2017р., Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури № 1048 від 18.11.2023р. було прийнято Статут ОСББ «ШЕПАРДА-10».

Пунктом 16 Типового статуту та Статуту ОСББ «ШЕПАРДА-10» встановлено, що Правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника.

На виконання своїх повноважень голова правління, зокрема, діє без доручення від імені об`єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 3 статті 92 ЦК України, - орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, а також яка є членом колегіального виконавчого органу юридичної особи, з моменту її вступу на посаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, якщо юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2025 року у справі № 924/232/22 (924/201/22) наголосив, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу юридичної особи та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу.

З огляду на наведене, доводи відповідача про відсутність повноважень голови позивача на право підписання та подання клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року є наслідком невірного застосування норм матеріального права, а зазначення підстав для відмови - ненадання інших документів, окрім витягу ЄДРЮО від особи, яка зазначена керівником без обмежень у такому витягу, є порушенням вимог ч. 3 ст.123 ЗК України.

Щодо місця розташування, цільового призначення та графічних матеріалів слід звернути увагу на такі положення діючого законодавства України.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки) (ч. 2 ст. 123 ЗК України).

Досліджені судом клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вх. № 36/1607 від 02.09.2024 року та графічні матеріли заперечують твердження відповідача, що вони не є графічним матеріалом в розумінні діючого законодавства України, оскільки такі матеріали містять власні назви вилиць, межі споруд та будівель.

З огляду на наведене, вимога про надання графічних матеріали, що забезпечують чітке відображення всіх елементів та написів, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місця розташування її меж, контурів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, не базуються на вимогах закону.

Стосовно обраного способу захисту порушеного права позивачем, то слід зазначити, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 0640/4434/18, від 02 липня 2020 року у справі № 825/2228/18, від 24.12.2019 року у справі № 823/59/17 та інших.

Згідно із ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2 422, 40 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією № 1864 від 18.03.2025 року.

Оскільки позовну заяву задоволено, то сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 2 422, 40 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. (ст. 132 КАС України).

Між ОБ`ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИР- НОГО БУДИНКУ «СУВОРОВЕЦЬ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ» 20.06.2024 року було укладено угоду на надання правничої допомоги № 2005. За п.1.1. угоди на умовах, передбачених цією угодою, Виконавець приймає на себе зобов`язання за завданням Замовника надавати Замовнику юридичні послуги, а Замовник зобов`язується їх оплачувати. За п.1.2 угоди завдання Замовника та вартість юридичних послуг визначається Сторонами окремо за кожним завданням: шляхом направлення Замовнику рахунку в якому визначається завдання та вартість юридичних послуг за завданням Замовника. В такому випадку, направлення рахунку Виконавцем Замовнику підтверджує прийняття завдання Замовника, а оплата вартості послуг - узгодження Замовником повного розміру вартості юридичних послуг за Завданням. Узгодження Замовником вартості юридичних послуг може проводитись і іншими шляхами, в тому числі, і проставленням власного підпису на рахунку (п. 1.2.2 угоди).

У відповідності до рахунків № S00261, 49882, 49859, 49578, 49998 та платіжних інструкцій про сплату вказаних рахунків позивач сплатив за угодою на надання правничої допомоги від 02.07.2024 року 7926,10 грн.

Матеріали справи підтверджують реальність надання послуг, наведених адвокатом у таблиці, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по справі № 160/34752/24 та рахунках.

Так матеріали справи містять адміністративний позов, викладений на 19 арк., відповідь на відзив викладений на 26 арк., заяви про ознайомлення із матеріалами справи та усунення недоліків, що підтверджують реальність витрат часу у вказаному розмірі.

Наведене доводить відсутність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, а тому суд задовільняє вимогу стягнення на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7926,10 грн.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» (вул. Алана Шепарда, 10, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49089) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з не розгляду клопотання ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівськии район) у м. Дніпрі вих. № 36/1607 від 02.09.2024 року та не прийняття ДНІПРОВСЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ рішення за результатом розгляду такого клопотання.

Зобов`язати ДНІПРОВСЬКУ МІСЬКУ РАДУ розглянути клопотання ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Алана Шепарда, 10 (Чечелівськии район) у м. Дніпрі вих. № 36/1607 від 02.09.2024 року та прийняти рішення за результатом розгляду такого клопотання із урахуванням висновків суду за цим рішенням.

Стягнути на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» (вул. Алана Шепарда, 10, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49089) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд.75, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.

Стягнути на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ШЕПАРДА-10» (вул. Алана Шепарда, 10, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49089) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд.75, ) понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7926,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук