Справа № 640/21232/19
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2025 року м. Рівне №640/21232/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доНаціонального агентства з питань запобігання корупції
визнання протиправним і скасування п. 1 рішення від 30.08.2019 №2742,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним і скасування п. 1 рішення від 30.08.2019 №2742.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №640/21232/19 визначено суддю Греська О.Р.

Ухвалою від 25.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/21232/19 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із висновками відповідача не погоджується, оскільки вважає, що дані, зазначені ним в щорічній декларації за 2017 рік, є достовірними в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідач проти задоволення позову заперечив та вказав, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки під час проведення повної перевірки декларації позивача 2017 рік Національним агентством встановлено факти зазначення недостовірних відомостей.

Також відповідач зазначив, що відсутні процедурні порушення під час прийняття оскаржуваного рішення.

Позивач подав відповідь на відзив та пояснення, у яких просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому.

Відповідач подав додаткові пояснення, у яких просив у задоволенні позову відмовити та зазначив про незмінність своєї позиції щодо позовних вимог.

Суд з`ясував зміст та підстави заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 10 листопада 2017 року № 357/2017 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді.

Позивач є суб`єктом декларування відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 і частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII.

18 березня 2018 року позивачем подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Національним агентством з питань запобігання корупції на підставі рішення від 19 квітня 2019 року №1100 «Про проведення повної перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» розпочато повну перевірку поданої позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

За результатами повної перевірки Національним агентством прийнято рішення №2742 від 30.08.2019. Відповідно до висновків такого рішення суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, подав недостовірні дані, а саме: відомості про дату набуття членом його сім`ї (дружиною) права власності на об`єкт нерухомого майна; про правочини члена його сім`ї (дружини), чим не дотримав вимоги пунктів 2, 10 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

У рішенні також зазначено, що ознак правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 366-1 Кримінального кодексу України, не виявлено. Наявність конфлікту інтересів не встановлено, правові підстави для встановлення незаконного збагачення - відсутні.

Розглядаючи справу по суті, суд, зокрема, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700- VII).

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону № 1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Положеннями статті 50 Закону № 1700-VII визначено, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідності за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції», на час виникнення спірних правовідносин було визначено Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 (далі - Порядок № 56), який на час вирішення даної адміністративної справи втратив свою чинність.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у: 1) з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей; 2) з`ясуванні точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірці на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням НАЗК, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції Національного агентства. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та суб`єкта (суб`єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 19.04.2019 № 1100 члену Національного агентства з питань запобігання корупції - заступнику Голови Патюку Станіславу Станіславовичу, через уповноважених осіб Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя та Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції апарату Національного агентства з питань запобігання корупції провести повну перевірку декларації, зокрема поданої позивачем.

Відповідно до абзацу 1 та 4 пункту 5 розділу ІІІ Порядку №56 Національне агентство при проведенні повної перевірки декларації проводить перевірку всіх відомостей, що відображені в декларації, відповідно до пункту 1 цього розділу, якщо інше не визначено цим Порядком.

У разі прийняття на підставі підпункту 4 пункту 3 цього розділу Рішення про проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася, Національне агентство вживає заходів щодо проведення перевірки викладеної інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей лише в частині нових отриманих відомостей, які не перевірялися під час проведення повної перевірки. Така перевірка проводиться в строки, визначені пунктом 14 цього розділу.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) прийняття рішення про проведення перевірки;

2) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8 - 11 цього розділу;

4) направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;

5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до п. 8, 11, 12 розділу ІІІ Порядку №56 під час повної перевірки декларацій Національне агентство використовує такі джерела інформації:

1) відомості, отримані з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, баз даних іноземних держав, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;

2) відомості, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей;

3) відомості, що надходять (отримані) від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;

4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

При проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов`язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.

Національне агентство зобов`язане забезпечити охорону та захист інформації, яка була ним створена, зібрана, одержана, використана під час повної перевірки декларації.

У разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов`язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

У разі виявлення Національним агентством протягом повної перевірки декларації ознак недостовірності задекларованих відомостей, неточності оцінки задекларованих активів, конфлікту інтересів, незаконного збагачення Національне агентство направляє відповідному суб`єкту декларування відповідний лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів.

Такий лист повинен містити посилання на конкретні відомості у декларації, щодо яких пропонується надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів, а також відомості про підстави проведення перевірки декларації та таких конкретних відомостей. Такий лист може містити конкретні запитання Національного агентства щодо відомостей, зазначених у декларації.

Зазначений лист може направлятися за допомогою програмних засобів Реєстру або засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення. Суб`єкт декларування має право надати (надіслати) пояснення (копії документів) не пізніше ніж на десятий робочий день з дня отримання відповідного листа Національного агентства за допомогою програмних засобів Реєстру або засобами поштового зв`язку.

Надані суб`єктом декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів є обов`язковими до розгляду та врахування Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації та вирішення питання щодо дотримання суб`єктом декларування вимог Закону при складанні та поданні декларації.

У разі необхідності Національне агентство направляє суб`єкту декларування лист із проханням надати інформацію щодо найменування контрагента правочину відповідно до пункту 10 частини першої статті 46 Закону в порядку, визначеному цим пунктом.

При цьому, пунктом 1 Розділу IV визначено, що за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Тобто, суд звертає увагу, що відповідно до Порядку завершальною стадією повної перевірки декларації є прийняття НАЗК рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Як встановлено судом, 30 серпня 2019 року за результатами повної перевірки Національним агентством прийнято рішення №2742, відповідно до висновків якого суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, подав недостовірні дані, а саме: відомості про дату набуття членом його сім`ї (дружиною) права власності на об`єкт нерухомого майна; про правочини члена його сім`ї (дружини), чим не дотримав вимоги пунктів 2, 10 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Такий висновок було зроблено відповідачем, внаслідок опрацювання та аналізу інформації, отриманої з Державного реєстру транспортних засобів МВС України; Державного суднового реєстру України та Суднової книги України; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; Державного реєстру іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Державного реєстру цивільних повітряних суден України; Державного земельного кадастру; Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Державного реєстру патентів України на винаходи; Державного реєстру патентів України на корисні моделі; Державного реєстру патентів України на промислові зразки; Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, Державного реєстру пенсійного фонду України, Державного реєстру про реєстраційні операції МВС України; Державного реєстру Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Також відповідачем було враховано інформацію, отриману від державних органів, зокрема Головного сервісного центру МВС України (від 03.05.2019 №31/10070), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (від 03.05.2019 №7-28-0.21-1147/20-19), Міністерства юстиції України (від 06.05.2019 №17288/10494-26-19/19.1.1), Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (від 25.04.2019 №2445/10497-26-19/20.4.2), ДП «Національні інформаційні судові системи» (лист від 06.05.2019 №1790/10.1-09), надану на письмові запити Національного агентства; інформацію, викладену в поясненнях суб`єкта декларування.

Зокрема, відповідач у спірному рішенні вказав наступні недостовірні відомості, зазначені позивачем.

У розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації позивач зазначив, що датою набуття членом його сім`ї (дружиною) у власність земельної ділянки, кадастровий номер :30:001:0113, розташованої за адресою: Херсонська обл., м.Херсон, «Судноремонтник» садівниче товариство, 60, є 03.02.2009.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна датою прийняття рішення про державну реєстрацію та датою внесення запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку є 09.02.2015.

Таким чином, на переконання відповідача суб`єкт декларування у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації зазначив недостовірні відомості про дату набуття членом його сім`ї (дружиною) права власності на об`єкт нерухомого майна, чим не дотримав вимоги пункту 2 частини 1 ст.46 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

А згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», речові права на нерухоме майно підлягають обов`язковій державній реєстрації.

Виходячи з положень пунктів 22, 23, 24 Рішення НАЗК від 11.08.2016 №3 «Про роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», відомості про об`єкти нерухомого майна відображаються в декларації відповідно до наявних правовстановлюючих документів.

Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :30:001:0113, розташованої за адресою: Херсонська обл., м.Херсон, «Судноремонтник» садівниче товариство, 60, зареєстровано 03.02.2009., що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №950963. Отже, саме вказана дата реєстрації 03.02.2009 і зазначена позивачем в декларації, як дата набуття права власності.

Саме відповідна дата реєстрації права власності були правомірно зазначені позивачем у декларації, що дозволяє зробити висновок, що висновки відповідача по даному питанню, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають дійсним фактам та обставинам справи.

У розділі 14 «Видатки та правочини суб`єкта декларування» позивач зазначив відомості про правочини, вчинені у звітному році, на підставі яких у члена його сім`ї (дружини) припинилось право власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до пункту 10 статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про видатки та всі правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої статті 46 Закону.

Таким чином, суб`єкт декларування зазначив відомості про правочини члена його сім ї (дружини), чим не дотримав вимогу пункту 10 ч.1 статті 46 Закону.

Поряд з цим, відповідачем як у спірному рішенні так у відзиві на позовну заяву не обґрунтовано яким чином позивач не дотримався зазначеної вище вимоги та й, зокрема, відсутності підстав для не зазначення таких відомостей у відповідному розділі декларації.

У той же час, суд, вирішуючи дану справу, виходить з наступного.

Згідно з пунктом 14 Розділу III Порядку №56, повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 56 початком здійснення повної перевірки декларації є день, наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки.

Відтак, повна перевірка декларацій повинна тривати не більше, ніж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки, а у виняткових випадках - не більше 90 днів.

Як було зазначено, відповідно до рішення НАЗК від 19 квітня 2019 року № 1100 «Про проведення повної перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» повну перевірку поданої позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік розпочато 19.04.2019.

Таким чином, перебіг строку проведення повної перевірки декларації позивача розпочався 19.04.2019. Зазначений строк, сплинув 19 червня 2019 року.

При цьому, суд зауважує, що жодного рішення про продовження строку для проведення перевірки матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що відповідачем за спливом визначеного законодавством терміну для проведення повної перевірки декларацій, жодного рішення за результатами відповідної перевірки прийнято не було.

У той же час, оскаржуване рішення №2742 за результатами повної перевірки НАЗК прийнято 30 серпня 2019 року, тобто лише на 134 день з дня прийняття рішення про проведення перевірки, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем строків проведення перевірки декларацій, передбачених пунктом 14 Порядку №56.

При цьому, судом не беруться до уваги твердження відповідача, що Порядком №56 не встановлені граничні терміни для опрацювання отриманих в рамках здійснення повної перевірки матеріалів, складання та прийняття рішення, з огляду на таке.

Як було зазначено вище системний аналіз пункту 6 розділу III Порядку № 56 дає підстави для висновку, що повна перевірка декларацій розпочинається рішенням про її проведення і закінчується рішенням про результати перевірки. Будь-яких підстав для винесення рішення про результати повної перевірки декларації поза межами визначеного Порядком №56 строку законодавством не передбачено.

Таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки.

При цьому, суд зазначає, що важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, прийняття за її наслідками відповідного рішення, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.

Дії або рішення суб`єкта владних повноважень вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках, коли такими діями порушуються суб`єктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються).

Правомірне очікування виникає у особи в тому випадку, коли внаслідок правового регулювання зі сторони суб`єкта владних повноважень у особи наявне розумне сподівання, що стосовно неї суб`єкт владних повноважень буде діяти саме так, а не інакше.

Наявність «законних очікувань» (яку в кожному окремому випадку встановлює Суд) є передумовою для відповідного захисту. В свою чергу, умовою наявності законного очікування в розумінні практики Європейського суду з прав людини є достатні законні підстави (sufficient legal basis) в національному праві або усталена практика публічної адміністрації. Іншими словами, законне очікування - це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права.

Тобто, недотримання власних процедур суб`єктом владних повноважень порушує законні очікування особи, порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.04.2019 в адміністративній справі № 826/16495/17 (адміністративне провадження № К/9901/62935/18).

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, зважаючи на те, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято з порушенням строків проведення перевірки декларацій, передбачених п. 14 Порядку № 56, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправним та скасування п.1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 серпня 2019 року № 2742 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, поданої ОСОБА_1 , суддею, Верховного Суду».

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 серпня 2019 року №2742 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, поданої ОСОБА_1 , суддею, Верховного Суду».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 .

Відповідач - Національне агентство з питань запобігання корупції (вул. Миколи Міхновського, буд. 28,м. Київ,01103. ЄДРПОУ/РНОКПП 40381452)

Повний текст рішення складений 22.07.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО