Справа № 580/4820/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року справа № 580/4820/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої установи ЧЕРКАСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Комунальної установи Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи (далі КУ ЧОБСМЕ, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача у зв`язку з ненаданням завіреної копію висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1048 від 14.12.2023 щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та наданням відповіді про відмову;

- зобов`язати відповідача негайно вручити позивачці завірену копію висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1048 від 14.12.2023 щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень;

- стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану протиправними діями та бездіяльністю, у розмірі 100 тис грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що в порушення вимог Конституції України, Закону України Про інформацію відповідач не надав копію висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1048 від 14.12.2023 щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, який складений відносно позивачки.

Ухвалою від 20.05.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 20.05.2025 Черкаський окружний адміністративний суд допустив заміну відповідача у справі Комунальної установи Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи його правонаступником Державною спеціалізованою установою ЧЕРКАСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ.

26.05.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що у відповідності до статті 69 Кримінального процесуального кодексу України експерт зобов`язаний не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати. Таким чином, на запитувану позивачем інформацію, не поширюється дія Закону України Про інформацію та вона не може бути надана на письмову вимогу позивача.

03.06.2025 позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій вказала, що відповідач не спростував порушення вимог ст. ст. 32, 34 Конституції України, ст. ст. 5, 7 Закону України Про інформацію, ст. 6 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я стосовно позивачки. Щодо покликання відповідача на ст. 69 КПК України, зазначила, що КПК, як і будь-який закон, має прийматись відповідно до Конституції та не може суперечити їй. Конституція має вищу юридичну силу, ніж будь-який інший закон, включаючи КПК. Це означає, що закони не можуть суперечити Конституції, і в разі конфлікту Конституція має перевагу. Всі закони, включаючи КПК, мають прийматись на основі Конституції і повинні відповідати її положенням. Крім того, стаття 56 КПК України встановлює чіткі права потерпілого у кримінальному провадженні, а саме одержувати копії процесуальних документів, отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчинення щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування. На судовому слідстві, потерпілий також має право в будь-який момент знайомитися з матеріалами справи, в тому числі і з висновком експерта (ст. 317 КПК України) тощо. Висновок експерта не відноситься до документу, до якого заборонено доступ (ст. ст. 161, 162 КПК України). Вважає, що потерпілий має вільний доступ до висновку експерта та має право робити його копію в порядку ст. ст. 221, 290 КПК України.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи А з 17.08.2023, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 058459 від 21.08.2023.

27.03.2025 представник позивачки подав до Комунальної установи Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи адвокатський запит у якому просив надати належним чином засвідчену копію судово-медичної експертизи № 02-01/1048 від 14.12.2023.

У відповідь на адвокатський запит Комунальна установа Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи листом від 28.03.2025 № 01-1-05/135 відмовила у наданні висновку, зазначивши, що у відповідності до статті 69 Кримінального процесуального кодексу України експерт зобов`язаний не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати.

Дії та бездіяльність відповідача у зв`язку з ненаданням завіреної копії висновку судово-медичної експертизи позивачка вважає протиправними, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовано Законом України Про інформацію, відповідно до ст. 7 якого, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Під час надання оцінки правомірності відмови позивачці у наданні запитуваної інформації, суд зазначає таке.

Відповідно до відомостей інтернет-порталу Судова влада України (https://sn.ck.court.gov.ua/sud2316/gromadyanam/csz/) суд встановив, що у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальна справа № 712/14145/23 (потерпіла: ОСОБА_1 , представник потерпілої: Ткачук-Коваленко Олексій Валерійович, представник потерпілої: Цинда Людмила Геннадіївна, державний обвинувач: Черкаська окружна прокуратура, цивільний позивач: ОСОБА_2 , обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: Тимченко Микола Миколайович, захисник: Андріаш Р.П).

Суд врахував, що запитуваний представником позивачки висновок судово-медичної експертизи № 02-01/1048 від 14.12.2023 був сформований у ході вищевказаного кримінального провадження, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 69 КПК України експерт зобов`язаний не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати.

Відповідальність експерта встановлена ст. 70 КПК України відповідно до якої, за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

Аналіз вказаних норм КПК України вказує на обов`язок експерта не повідомляти будь-кому результати проведених ним у кримінальному провадженні досліджень, за виключенням особи, яка його залучила, чи суду. При цьому за невиконання своїх обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

Суд врахував, що ст. 159 КПК України передбачає, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Таким чином, доступ до запитуваного представником позивачки висновку може бути наданий виключно на підставі ухвали суду, в силу прямого припису КПК України.

Суд врахував, що позивачка не надала до суду доказів наявності ухвали суду про тимчасовий доступ до речей і документів у порядку ст. 159 КПК України та доказів її надання відповідачу.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідач, відмовляючи у наданні запитуваного документу, діяв у відповідності до вимог Закону.

Покликання позивачки на положення Конституції України та Закону України Про інформацію суд відхиляє, оскільки їх положення, разом із правом особи на інформацію, містять також покликання про можливість винятків, передбачених законом, які у спірних правовідносинах встановлені приписами КПК України.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Жодних доказів щодо характеру та обсягу моральної шкоди та їх взаємозв`язку із оскаржуваними діями відповідача позивачка не надала, у зв`язку із чим позовна вимога про стягнення моральної шкоди не може бути задоволена.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки, звільненої від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Державна спеціалізована установа ЧЕРКАСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ (18009, м. Черкаси, вул. Грузиненка, 11, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.07.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК