Справа № 420/17382/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової академії (м. Одеса), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.07.2025 (вх. №ЕС70534/25 від 10.07.2025), просить суд:

визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального Штабу Збройних Сил України (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 03.07.2020 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 06.07.2020 року по 31.12.2021 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 24.03.2022 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 2021-2022 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 26.03.2022 року по 17.11.2022 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 2022 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 18.11.2022 року по 17.03.2023 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії Військової академії (м.Одеса) (65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10, ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) сум грошового забезпечення за період з 19.03.2023 року по 20.05.2023 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати Фінансове управління Генерального Штабу Збройних Сил України (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 03.07.2020 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 06.07.2020 року по 31.12.2020 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, а також сум грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, визначених, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 24.03.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 26.03.2022 року по 17.11.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_8 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 18.11.2022 року по 17.03.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022 року та станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Військову академію (м.Одеса) (65009 , м.Одеса, Фонтанська дорога, 10, ) здійснити ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_5 ) перерахунок грошового забезпечення з 19.03.2023 року по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 рок № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

відомості про наявність або відсутність електронного кабінету стосовно всіх учасників справи, відомі номери засобів зв`язку стосовно відповідачів Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 та адреси електронної пошти стосовно відповідача Військової частини НОМЕР_1 ;

уточнення до позовної заяви або позовну заяву у новій редакції із визначенням відповідачів по справі та позовних вимог відповідно до ст.5 КАС України та (з копією для відповідачів);

доказів проходження ОСОБА_1 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , Військовій частині НОМЕР_2 , Військовій частині НОМЕР_3 , Військовій академії (м. Одеса) у спірні періоди;

у випадку пропуску строку звернення до адміністративного суду, мотивовану та обґрунтовану заяву щодо поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин такого пропуску з наданням відповідних доказів.

Представником позивача 21.06.2025 через систему «Електронний суд» подано заяву, в якій просить поновити строки звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Водночас, представник позивача не надав до суду відповідних доказів проходження військової служби у визначених у позовній заяві військових частинах.

За таких обставин, суд не надавав оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду та ухвалою від 26.06.2025 продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

При цьому, в ухвалі суду від 26.06.2025 суд зазначив, що відсутність наказів про зарахування на військову службу (по стройовій частині), про виключення зі списків особового складу (по стройовій частині) Військової частини НОМЕР_8 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової академії (м.Одеса) стосовно ОСОБА_1 позбавляє суд можливості вирішити питання щодо строків звернення позивача до суду з вказаним позовом та, як наслідок, вирішити питання щодо відкриття провадження у справі.

Окрім того, суд в ухвалі від 26.06.2025 також вказав позивачу про необхідність викласти позовні вимогу у відповідності до вимог КАС України в частині визначення періодів здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача.

10 липня 2025 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій привів позовні вимоги у відповідність до вимог КАС України.

Окрім того, представник позивача надав до суду такі копії витягів з наказів військових частин:

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.03.2022 №55;

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.07.2020 №133;

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.11.2022 №302;

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_10 (по стройовій частині) від 17.03.2023 №82;

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_11 (по стройовій частині) від 19.09.2024;

витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_12 (по стройовій частині) від 03.07.2020 №123;

витяг з наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 19.03.2023 №102;

витяг з наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 18.04.2023 №139.

Розглянувши надані представником позивача докази щодо проходження військової служби, а також надаючи оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач у спірний період проходив військову службу, яка вважається публічною службою згідно п.17 ч.1 ст.4 КАС України.

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 дійшов висновку, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року справа № 380/17776/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, 03 серпня 2023 року справа № 280/6779/22.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 та текст статті 234 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

При цьому, силу приписів ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України, не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу на усталену практику Верховного Суду із спірного питання щодо застосування строків у аналогічних правовідносинах, відповідно до якої після 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, що включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 03 серпня 2023 року в справі № 280/6779/22 і від 06 березня 2024 року в справі № 600/5050/23-а.

Отже, строк для звернення до суду з позовними вимогами стосовно перерахунку грошового забезпечення обмежений 3-ма місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а стосовно виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - 3-ма місяцями з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відповідно до матеріалів позовної заяви, позивач у період з 26.03.2022 року по 17.11.2022 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 на посаді начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_3 , у період з 18.11.2022 року по 17.03.2023 року перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_8 , з 19.03.2023 року по 20.05.2023 року проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса).

При цьому, з 19.09.2024 позивач зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_11 на посаду начальника-штабу заступника командира військової частини НОМЕР_11 .

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23: «…якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду у частині позовних вимог з 19.07.2022 до 20.05.2023.

Суд зазначає, що представником позивача у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 21.06.2025 зазначено, зокрема, що саме дата одержання письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені позивачу є датою обізнаності позивача про порушення його прав, що є предметом спору у цій справі, окремим отриманим листом є лише лист від Військової академії (м.Одеса).

Представник позивача також зауважив, що судом не враховано висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24, що, на думку представника позивача, призводить до порушення процесуального національного законодавства, а також міжнародного, не говорячи вже про самі принципи права.

Надаючи оцінку наведеним у заяви представника позивача доводам, суддя зазначає, що виходячи з приведених вище правових норм, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, суд звертає увагу, що за приписами абз.2 ст.233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

При цьому, згідно з абз.1 ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Разом з цим, зі змісту заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду не встановлено судом, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений нормами чинного законодавства строк.

У заяві про поновлення пропущеного строку представником не вказано взагалі жодної переконливої фактичної обставини, яка б свідчила про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом його порушених прав у строки, встановлені ст. 233 КЗпП України, а наведені ним обставини носять загальний характер, загалом зводяться до трактування позивачем на власний розсуд норм чинного законодавства, та не є достатніми для висновку про наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Суд зауважує, що, відповідно до п.3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11.1 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280 (далі Правила №280), грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, зокрема у випадку вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини.

На підставі пункту 11.2 Правил №280 на грошовому атестаті зазначаються:

у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено (у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом);

у пункті 2 - тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів або: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів. Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років;

у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, грошовий атестат оформлюється та заповнюється, виходячи із грошового забезпечення станом на час звільнення зі служби, в тому числі під час вибуття до нового місця служби.

Згідно з пунктом 1 розділу 5 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, військовослужбовці, які переміщуються по службі з одного місця проходження військової служби до іншого, під час прямування рахуються як поповнення і можуть переміщуватись у складі команд або самостійно. Штаб військової частини, з якої вибувають військовослужбовці, зобов`язаний засобами зв`язку сповістити про це командира (начальника), у розпорядження якого направляється військовослужбовці, із зазначенням дати їх прибуття. Контроль за прибуттям військовослужбовців покладається на командира (начальника) військової частини, до якої вони направлені.

Пунктом 3 вказаної Інструкції передбачено, що під час відправки військовослужбовця самостійно у нього повинні бути:

1) припис, в якому для осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу зазначено коли, кому та за яким вихідним номером надіслано особову справу військовослужбовця;

2) документи, що посвідчують особу військовослужбовця;

3) військово-перевізні документи, продовольчий, речовий та грошовий атестати;

4) обліково-послужна картка для відповідних категорій військовослужбовців, службова картка і медична книжка - в опечатаному пакеті.

У приписах осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу вказується, коли, кому та за яким вихідним номером надіслано їх особові справи.

Пунктом 4 вказаної Інструкції передбачено, що під час відправки поповнення у складі команди на кожного військовослужбовця мають бути такі документи:

1) іменний список, в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано особові справи військовослужбовців - у старшого команди;

2) військово-перевізні документи на кожного військовослужбовця;

3) документи, що посвідчують особу військовослужбовця;

4) обліково-послужні картки для відповідних категорій військовослужбовців, службові картки і медичні книжки - у старшого команди в опечатаному пакеті;

5) продовольчі, речові та грошові атестати - у старшого команди або на руках у кожного військовослужбовця.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, підставою для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Отже, з урахуванням наведених правових норм, суд переконаний, що позивач, обіймаючи таку посаду як начальник штабу заступник командира військової частини був досконало обізнаний щодо положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, а також з Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280.

Суд зазначає, що грошовий атестат видається військовослужбовцю під час убуття до нового місця служби, а тому позивач не міг не знати вказаних положень, стосовно отримання грошового атестата під час вибуття до іншої військової частини.

При цьому, позивач не надає жодних доказів, що позивач ознайомився з грошовими атестатами в інший час, ніж під час виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_8 та Військової академії (м.Одеса).

Стосовно тверджень представника позивача про те, що судом не враховано висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24, що, на думку представника позивача, призводить до порушення процесуального національного законодавства, а також міжнародного, не говорячи вже про самі принципи права.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 29.11.2024 у справі № 120/359/24:

«Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1.Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2.Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3.Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4.Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5.Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.».

Оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду у розрізі зазначених критеріїв суд вказує на таке.

Суд зазначає, що, відповідно до матеріалів справи, позивач підполковник ОСОБА_1 призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.09.2024 №1288 на посаду начальника штабу- заступника командира військової частини НОМЕР_11 .

Суд повторює, що ані позивачем, ані представником позивача до суду не надано жодного доказу, що позивач, з моменту виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 (17.11.2022), Військової частини НОМЕР_8 (17.03.2023), Військової академії (м.Одеса) (19.09.2024), перебував у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження твердження про те, що позивач перебував у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

Позивачем та його представником також не надано до суду доказів участі позивача у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, що унеможливило дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

Суд зауважує, що виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави беззаперечно враховуються судом при оцінці підстав для поновлення строку, проте, наявність статусу військовослужбовця не є беззаперечною підставою для поновлення строку звернення до суду, а враховується у сукупності із встановленими судом обставинами неможливості звернення до суду та наданими на їх підтвердження доказами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Суд також враховує, що проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами права на рівний доступ до правосуддя, а отже, проходження військової служби може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Проте, проходження військової служби не є беззаперечною підставою для поновлення строку звернення, та в кожному окремому випадку підлягає оцінці судом, з огляду на обставини та наданні докази на підтвердження існування таких обставин.

За відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану та несенням позивачем військової служби, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 200/2237/24, від 08.07.2025 у справі № 440/10214/24, від 29.04.2025 у справі №340/2467/24.

Суд повторює, що позивач виключений зі списків особового складу:

Військової частини НОМЕР_3 17.11.2022;

Військової частини НОМЕР_8 17.03.2023;

Військової академії (м.Одеса) 19.09.2024.

Проте, з цим позовом до суду позивач звернувся лише 02.06.2025, тобто через:

2 роки 6 місяців 17 днів до Військової частини НОМЕР_3 ;

2 роки 2 місяці 17 днів до Військової частини НОМЕР_8 ;

8 місяців 15 днів до Військової академії (м.Одеса).

Зазначене у сукупності з викладеним вище свідчить про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із цим позовом в частині позовних вимог з 19.07.2022 до 20.05.2023.

Щодо покликання представника позивача на існуючий воєнний стан, запроваджений на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, то суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №200/2237/24.

Підсумовуючи вищевикладене, дослідивши наведені позивачем доводи та письмові докази у сукупності, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк для звернення до суду із цим позовом в частині позовних вимог з 19.07.2022 до 20.05.2023 з неповажних причин.

Відтак, суд визнає неповажними зазначені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Про наявність інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, представник позивача не повідомляє.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, суд зазначає позивачу про необхідність подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення строку.

Зважаючи на фактичне перебування судді у відпустці з 30.06.2025 до 18.07.2025, ухвалу складено та підписано суддею 21.07.2025 року у перший робочий день після виходу з відпустки, з урахуванням приписів ч.1 та ч.6 ст.120 КАС України.

Керуючись ст.160, 161, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати причини пропуску строку звернення до суду, викладені у заяві представника позивача від 20.06.2025 (вх.№ЕС63068/25 від 21.06.2025) неповажними.

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв`язку) усунути недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро БАБЕНКО