Справа № 460/8354/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2025 рокум. Рівне№460/8354/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №8839-8702/С-02/8-1700/25 від 29.04.2025 року про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання позивачу в частині зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому судді у відставці (позивачу) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди з 20.09.2024 року відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що рішенням Вищої ради правосуддя №2756/0/15-24 від 19.09.2024 його звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, а 24.09.2024 за заявою позивача від 20.09.2024 відповідач призначив для позивача щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 Київським апеляційним судом було видано нову довідку №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на це позивач подав до відповідача заяву з проханням здійснити перерахунок та виплату в подальшому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди відповідно до вказаної довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, виданої на виконання рішення суду у справі №460/11544/24. Однак, листом №8839-8702/С-02/8-1700/25 від 29.04.2025 відповідач повідомив позивачу про своє рішення про відмову у задоволенні вказаного звернення позивача. Позивач вважає вказану відмову відповідача незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, а наведені дії відповідача вважає протиправним і такими, що порушують його законне право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі, з огляду на що просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду 29.05.2025 відзив, де заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що позивачу з 20.09.2024 відповідно до його заяви призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року за №1402-VIII (далі - Закон №1402) у зв`язку із звільненням посади у відставку. На думку відповідача, довідка, на підставі якої позивач просить провести перерахунок йому щомісячного довічного грошового утримання, була сформована при виконанні рішення суду щодо перерахунку суддівської винагороди, оплати відпусток та вихідної допомоги, а не для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, і така довідка не відповідає затвердженій формі Порядку №3-1, а тому вона не може бути підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача. Відповідач також із покликанням на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 справі №240/9028/24 стверджує про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу відповідно до виданої Київським апеляційним судом довідки № 57/0-21/25 від 26.03.2025. З наведених підстав відповідач вважає свою відмову позивачу у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання правомірною та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду позивачем 09.05.2025 у електронній формі через електронний кабінет позивача в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 12.05.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 15.05.2025 суд зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання позивачем заяви із обґрунтуванням та доказами наявності передбачених законом підстав для звільнення позивача від сплати судового збору або подання позивачем до суду оригіналу платіжного документа про сплату позивачем за подання позовної заяви до суду судового збору.

16.05.2025 на виконання ухвали суду від 15.05.2025 позивач подав до суду уточнену позовну заяву, до якої долучив копію довідки до акта огляду МСЕК на підтвердження наявності передбачених пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою від 16.05.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав до суду 29.05.2025 відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

06.02.2024 Вища рада правосуддя прийняла рішення №332/0/15-24 (а.с.18-21), яким вирішала перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Сахна Романа Івановича на посаду судді Київського апеляційного суду.

Зі змісту наказу Голови Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №708-ОС (а.с. 22) суд встановив, що ним наказом відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України, статті 116, частини 10 статті 135, частини 1 статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Київського апеляційного суду 20.09.2024 на підставі рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» №2756/0/15-24 від 19.09.2024.

Позивачу з 20.09.2024 відповідно до його заяви призначено відповідачем щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку із звільненням позивача з посади судді у відставку, що визнається позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на позовну заяву і підтверджується доданим до відзиву на позовну заяву перерахунком пенсії (дата розрахунку 15.04.2025).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 року у справі №460/13481/24, адміністративний позов позивача до відповідача задоволено частково та зобов`язано відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області:

1) зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 31.08.1985 по 22.07.1989 (2 роки), половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 15.08.1995 по 20.06.1998 (1 рік 5 місяців 3 дні), період роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді (3 роки);

2) здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 набрало законної сили з 09.04.2025, і на момент судового розгляду справи №460/8354/25 воно є чинним і нескасованим в установленому законом порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню і врахуванню судом при вирішенні цього спору.

Крім того, суд встанови, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 позовні вимоги позивача задоволено повністю:

1) визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Київського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

2) зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Київський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

3) визнано протиправними дії Київського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році 2102,00 грн;

4) зобов`язано Київський апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату позивачу суддівської винагороди, допомогу на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених податків і обов`язкових платежів.

Зазначене рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 набрало законної сили з 20.12.2024, для його примусового виконання 26.12.2024 Рівненським окружним адміністративним судом видані два виконавчі листи №1 та №2 у адміністративній справі №460/11544/24 (а.с. 23, 24), і на момент судового розгляду справи №460/8354/25 вказане рішення суду є чинним та нескасованим в установленому законом порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню і врахуванню судом при вирішенні цього спору.

Зі змісту наявної у матеріалах справи копії довідки Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25 (а.с. 25) вбачається і суд встановив, що відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 Київським апеляційним судом здійснено перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб та з урахуванням раніше виплачених сум, а сума такого перерахунку відповідно до вказаного рішення суду складає 547616,35 грн з урахуванням податків, передбачених законом.

На початку квітня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.04.2025 (а. с. 29) про перерахунок та виплату довічного грошового утримання, яка як вбачається зі змісту відповіді відповідача від 29.04.2025 (а. с. 26 28) надійшла до відповідача у електронній формі і була зареєстрована у відповідача 09.04.2025 за №8702/С-1700-25. У вказаній заяві про перерахунок та виплату довічного грошового утримання від 07.04.2025 позивач просив відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому для нього щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з 24.09.2024, а саме відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 1 ч. 3, п. 1 ст. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік».

Листом від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) відповідач надав для позивача свою відповідь на вказану заяву про перерахунок та виплату довічного грошового утримання (а.с.29), де відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку його довічного грошового утримання з урахуванням довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, відповідач зазначив про те, що:

- згідно з електронною справою з 20.09.2024 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII;

- після перерахунку на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.09.2024 становить 174203,25грн (256181,25грн -розмір суддівської винагороди згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, х 68%);

- виплату в призначеному розмірі (174203,25 грн) згідно з вищевказаним судовим рішенням буде розпочато з 01.05.2025, а нарахована сума коштів на виконання рішення суду за період з 20.09.2024 по 30.04.2025 буде позивачу виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України;

- підстави для викладеного у зверненні перерахунку довічного грошового утримання позивача відсутні у зв`язку з тим, що резолютивна частина вищевказаних судових рішень не містить будь яких зобов`язань щодо проведення подальших перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 будь-які зобов`язання (щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25) на органи Пенсійного фонду України не покладено, і крім того враховуючи вимоги статей 135, 142 Закону №1402, з 01.01.2021 розміри складових суддівської винагороди не змінюються, відповідно щомісячне довічне грошове утримання не перераховується.

Крім того, зі змісту доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) за особовим рахунком № НОМЕР_1 (відкритим 24.09.2024) вбачається, що на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідачем проведено з 20.09.2024 перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами якого основний розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем виходячи його середнього заробітку 256181,25 грн у розмірі 54,00 % від заробітку та складає 138377,88 грн, що на переконання суду:

- суперечить інформації наданій відповідачем для позивача у листі-відповіді від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) про те, що після перерахунку на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.09.2024 становить 174203,25грн (256181,25 грн - розмір суддівської винагороди згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, х 68%);

- вказує на те, що всупереч рішенню суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем у розмірі 54% його середнього заробітку, а не 68% як це визначено згаданим рішення суду.

Водночас, наведена у листі-відповіді відповідача від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) та доданому відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) інформація вказує на те, що обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача проводиться відповідачем виходячи із розміру суддівської винагороди позивача згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24 та без врахування проведеного Київським апеляційним судом на виконання рішення суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 перерахунку суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку позивача, вказаного в довідці Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25 (а. с. 25).

Не погоджуючись із такими наведеними у листі-відповіді відповідача від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 позицією та відмовою відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті в подальшому для позивача щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з урахуванням наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у цій справі з наведеними позовними вимогами.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду по суті спору і позовних вимог.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права, та дійшов до наступних висновків по суті спору та позовних вимог.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Абзацом 1 пункту 6 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 12.03.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини 4 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини 2 статті 27 Закону України Про Конституційний Суд України органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Абзацом 2 пункту 6 розділу ІV Порядку № 3-1 встановлено, що звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці.

Згідно з пунктом 7 розділу ІV Порядку № 3-1 документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 та виконання Київським апеляційним судом цього рішення суду, що підтверджується довідкою Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25, в установленому порядку позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.04.2025 (а. с. 29) про перерахунок та виплату довічного грошового утримання, яка як вбачається зі змісту відповіді відповідача від 29.04.2025 (а. с. 26 28) надійшла до відповідача у електронній формі і була зареєстрована у відповідача 09.04.2025 за №8702/С-1700-25. У вказаній заяві про перерахунок та виплату довічного грошового утримання від 07.04.2025 позивач просив відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому для нього щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з 24.09.2024, а саме відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 1 ч. 3, п. 1 ст. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік».

Однак, відповідач відмовив в проведенні перерахунку з посиланням на обставину, яка не була визначена позивачем в якості підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Так, у листі від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) відповідач зазначив, що не відбулося зміни розміру складових суддівської винагороди, а рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 будь-які зобов`язання на органи Пенсійного фонду України не покладено.

Аналізуючи доводи позовної заяви щодо наявності підстав для здійснення перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.03.2025 №57/0-21/25, виданої Київським апеляційним судом, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частинами 5-8 статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено умови виплати та розмір щомісячних доплат суддям, розмір яких встановлюється у процентному відношенні до посадового окладу.

Аналіз наведених положень Закону № 1402-VIII свідчить про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, прямо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року. Всі інші складові суддівської винагороди, у тому числі доплата за вислугу років, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, а також допомога на оздоровлення розраховуються із посадового окладу судді.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян врегульовано Законом України від 15.07.1999 № 966-XIV Про прожитковий мінімум (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 був визначений в абзаці 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік та складав 3028,00 грн.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24:

1) визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Київського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн; а також зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Київський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

2) визнано протиправними дії Київського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році 2102,00 грн; а також зобов`язано Київський апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату позивачу суддівської винагороди, допомогу на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених податків і обов`язкових платежів.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Після набрання цим рішенням суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 законної сили і відповідно до його вимог Київським апеляційним судом здійснено перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум, та видано позивачу відповідну довідку №57/0-21/25 від 26.03.2025.

Таким чином, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання суддівської винагороди, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII та статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 № 3460-IX, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., яке не враховано у раніше виданій довідці Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, з урахуванням якої позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, суд дійшов до висновку про те, що у спірних правовідносинах у цій справі звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки Київського апеляційного суду обумовлене необхідністю відновлення його порушених прав на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі, що сталося з вини органу, який видав довідку з помилковими показниками.

При цьому, позивачем дотриманий порядок звернення до органу Пенсійного фонду для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та подано органу Пенсійного фонду відповідну заяву та нову довідку про суддівську винагороду.

У той же час відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до протиправної відмови у здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення.

Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis - те, що стосується попереднього судового рішення це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники. Недотримання хоча б однієї умови робить неможливим для суду застосування преюдиції, що особливо важливо, коли у справі беруть участь нові сторони.

Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина 2 статті 129 Конституції України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання («Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець закінчене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Преюдиційність відрізняється від поняття передсудність, яке означає можливість ініціювати особою вирішення спору в суді лише після отримання судового рішення в іншій, напряму пов`язаній справі, якщо того вимагає процесуальний закон.

Преюдиційність також відрізняється від обов`язковості правових висновків (позицій) Верховного Суду, які мають прецедентних характер та стосуються тлумачення законодавства, що здійснює Суд під час касаційного перегляду справи (відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права).

На відміну від прецедентного характеру правових висновків (позицій) Верховного Суду, преюдиція зберігатися як при зміні законодавства, так і зміні судової практики.

Преюдиціальність дає певний привілей стороні у справі не доказувати знову вже встановлені судом обставини (юридичні факти).

Разом з тим, інша сторона повинна мати можливість заперечувати такі преюдиційні обставини (юридичні факти) з посиланням на належні та допустимі докази, а суд зобов`язаний навести мотиви відхилення або визнання цих заперечень.

Суд, відхиляючи ці заперечення, повинен мотивувати, що існують встановлені іншим судом обставини (юридичні факти) преюдиційного характеру і вони, дійсно, не є «правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту)».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21, від 08 квітня 2025 року у справі №802/52/18-а.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) наголосив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилки. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. також рішення у справі Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, пункт 74).

Особа не повинна зазнавати негативних наслідків та в такої особи не повинні виникати нові додаткові зобов`язання через помилки, допущені суб`єктами владних повноважень. Зазначеної позиції також притримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.06.2024 у справі № 990/305/23.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 також зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Судом встановлено, що рішення про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області як органом, призначеним для розгляду заяви позивача від 07.04.2025. Зважаючи на те, що саме цим органом допущено порушення прав позивача на належне матеріальне забезпечення судді у відставці, суд дійшов висновку, що дії зобов`язального характеру, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, має вчинити саме Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи зазначені вище встановлені судом обставини справи та висновки Верховного Суду, при вирішення спору по суті суд дійшов до висновків про те, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідача зобов`язаний здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та з урахуванням раніше виплачених сум, однак зі змісту доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) вбачається, що на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідачем проведено з 20.09.2024 перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами якого основний розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем у розмірі 54,00 %, і крім того відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості свого рішення про відмову позивачу у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, виданої у зв`язку з виконанням рішенням суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню як преюдиційне.

При цьому, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані доводи відповідача із покликанням на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 справі №240/9028/24 як на підставу для відмови позивачу в перерахунку його довічного грошового утримання, зважаючи на нерелевантність таких висновків до обставин справи №460/8354/25, оскільки:

1) предмет спору у справі №240/9028/24 були дії Вищого адміністративного суду України щодо проведення неповного розрахунку при звільненні та виключенні зі штату суду судді, а також стягнення з Верховного Суду на користь звільненого судді недоотриманих сум суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою. Тоді як предметом спору у справі №460/8354/25 є відмова територіального органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням нової довідки Київського апеляційного суду про перерахунок позивачу суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

2) відмінність спірних правовідносин у справі №240/9028/24 та у справі №460/8354/25 полягає також у тому, що у спірних правовідносинах у справі №460/8354/25 наявне, а у справі №240/9028/24 відсутнє, чинне і обов`язкове до виконання та врахування як преюдиційного рішення суду про перерахунок позивачу суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, у зв`язку із яким та після виконання якого Київським апеляційним судом було видано позивачу нову довідку, з урахуванням якої позивач просив пенсійний фонд здійснити перерахунок його довічного грошового утримання.

Водночас, суд не погоджується із доводами відповідача та вважає безпідставними і необґрунтованими доводи відповідача про те, що така довідка не відповідає затвердженій формі Порядку №3-1, а тому вона не може бути підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача. Наведений висновок суду ґрунтується на тому, що хоча текст довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025 і містить у собі додаткові відомості, які відсутні у формі додатку 2 Порядку №3-1, однак зміст цієї довідки також містить у собі усі необхідні реквізити та інформацію, які визначені додатком 2 Порядку №3-1, та дозволяє встановити розмір суддівської винагороди позивача, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, тому числі і розмір таких її складових як: посадовий оклад, доплата за вислугу, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», необхідність зазначення яких закріплено у формі додатку 2 Порядку №3-1.

За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що протиправна відмова відповідача у здійсненні перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці призвела до порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення як судді у відставці, а тому позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату в подальшому позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди з урахуванням наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

5. Розподіл судових витрат.

Приписами пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то ж позивач при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір не сплачував, і крім того він не подав до суду доказів понесення ним будь-яких інших судових витрат. А тому у суду відсутні передбачені законом підстави для стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, відповідно до правил частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 262, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлену листом від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25, у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 20.09.2024 року перерахунок та виплату в подальшому ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди з урахуванням наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК