Справа № 303/2836/25
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2836/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретара судового засідання Славич М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №777 від 15.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №777 від 15.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №777 від 15.04.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. Підставою стало те, що всупереч вимогам ч.11 ст.38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у визначений законодавством семиденний строк не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому позивач перебуває на військовому обліку з 21.06.1988 року, про зміни щодо освіти та зміни місця проживання. У оскаржуваній постанові зазначено, що такі порушення були виявлені 10.04.2025 року після прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 під час звіряння його облікових даних із даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП є незаконною з наступних підстав.

При складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення позивач надавав пояснення відповідачеві, що він упродовж 2024 року відвідував ІНФОРМАЦІЯ_4 , але жодного разу так і не зміг потрапити до відповідної посадової особи, яка займається прийманням документів для оформлення відстрочки від призову під час мобілізації, оскільки вони були постійно заняті. Він не міг тривалий час очікувати у черзі в ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з тим, що у нього на утриманні є дитина, яка є особою з інвалідністю з дитинства, а його дружина в 2021 року померла і тому він самостійно опікується двома дітьми.

Крім цього, у примітці ст.210 КУпАП зазначено, що положення ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформації взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністравторами) яких є державні органи. Усвою чергу, відповідач мав і має таку можливість отримати персональні дані позивача.

Також, позивач зазначає, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, невідповідність висновків відповідача фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

У свою чергу, представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким у задоволенні якого слід відмовити з підстав зазначених у ньому.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч.8 ст.262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , значиться зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.08.2006 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був зареєстрований 19.08.2006 року у виконкомі Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис за №15, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 8).

Як вбачається із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.12.2021 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.11.2010 року та повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08.12.2021 року слідує, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (а.с. 10, 11).

Згідно з Витягу з протоколу ЛКК №25/34 від 09.04.2025 року, Виписки амбулаторного хворого та Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.04.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває на «Д» нагляді у невролога та ортопеда з 3-х місячного віку . З 2008 року інвалід з дитинства (а.с. 12-15).

Із Посвідчення серії НОМЕР_5 від 18.02.2022 року вбачається, що призначена державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю ОСОБА_1 , 2007 р.н., законний представник значиться ОСОБА_1 (а.с. 16).

Постановою №777 від 15.04.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень (а.с. 17).

Згідно із Витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 (по стройовій частині) №94 від 02.04.2025 року ОСОБА_7 допущеного до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35).

10.04.2025 року старшими офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 було складено Протокол №777 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с. 37, 38).

З протоколу слідує, що ОСОБА_1 в порушення вимог ч.11 ст.38 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у визначений законодавством семиденний строк не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому він перебуває на військовому обліку з 02.04.2024 року, про зміни щодо освіти (отримання середньої спеціальної освіти), фактичного місця проживання, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП. Дане правопорушення було виявлено 10.04.2025 року після прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звіряння його облікових даних з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг»).

В матеріалах справи міститься копія Військового квитка серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 , в якому в графі «освіта» зазначено наступне: «среднее, кооперативный технікум м.Мукачево», а також Витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с. 39, 40).

Як вбачається із Диплома серії НОМЕР_7 від 19.05.1993 року ОСОБА_1 , останній у 1989 року закінчив Мукачівський кооперативний технікум Укоопспілки (а.с. 44).

Із Акту від 04.07.2025 року виданого Кольчинською селищною радою вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 19.08.2006 року по теперішній час.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення з-поміж іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач у визначений законодавством строк не уточнив свої персональні дані, відповідно до абз. 3 пп. 10-1 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язних та резервістів» до Порядку, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року (зі змінами), вчинивши своїми діями адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Аналізуючи зміст даного протоколу, як підставу для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд наголошує, що формулювання в ньому суті адміністративного правопорушення повинно містити конкретне визначення складу діяння, оскільки лише чітке формулювання суті адміністративного правопорушення може дати можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зрозуміти на чому ґрунтуються твердження уповноваженого суб`єкта владних повноважень про наявність у її діянні складу конкретного правопорушення. Інакший, формальний виклад сутності адміністративного правопорушення унеможливлює розуміння суті правопретензії з боку держави, що своєю чергою порушує принцип рівності та змагальності сторін і право особи на захист.

Тобто відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення істотно впливає на право особи мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини притягнення до адміністративної відповідальності для реалізації свого права на захист та підготовку до нього. Таке право гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Таким чином, диспозиція частини 1 статті 210 КУпАП має бланкетний характер.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті закону про адміністративну відповідальність і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення адміністративно-деліктним законом діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-делікту норму більш конкретним змістом.

У свою чергу, відлповідач у протоколі про адміністративне правопорушення зазначв, що позивач не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну своєї освіти, тобто середньої спеціальної освіти, однак як вбчається із записів військового квитка, то така освіта зазначена у відповідному рядку, а саме у п.5, що свідчить про те, що в цій частині фактичні обставини, які автор протоколу вважав встановленими, та які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного правопорушення за відповідною нормою закону не знайшли свого підтвердження і є помилковими.

Теж саме стосується й оскаржуваної постанови, згідно з якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у порушення вимог абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил

військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487).

Таким чином, подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, що виражається у порушенні правил військового обліку, а саме в частині невиконанні позивачем вимог абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487), тобто не повідомлення про зміну освіти, не знайшла свого підтвердження.

Що стосується факту, що позивач ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну свого місця проживання, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Абзацом 9 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

У свою чергу, як вбачається із Акту виданого Кольчинською селищною радою Мукачівського району, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 19.08.2006 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчився 19.08.2007 року. Закінчення строку давності у даній справі є процесуальною перешкодою для будь-якого уповноваженого органу продовжувати у ній провадження.

Враховуючи вище наведене, а також те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився, суд приходить до висновку, що відповідач не мав провових підстав для притягнення позивача до інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова №777 від 15.04.2025 року не містить суті адміністративного правопорушення, тобто фактичні обставини, які суб`єкт владних повноважень вважав встановленими, та які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного правопорушення за відповідною нормою закону, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування зазначеної постанови. Крім цього, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з врахуванням задоволення позову, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складається з судового збору в розмірі 1211,20 гривень та були сплачені позивачем, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - повністю.

Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 №777 від 15.04.2025 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень за ч.3 ст.210 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 - 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Повний текст рішення складений 22.07.2025 року.

Суддя Ю.Ю. Куцкір