Справа № 160/10660/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного виробничо-комерційного підприємства "ПРОМТЕХСНАБ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,-
11.04.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить :
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно припинено дію ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами з підстави несплати чергового платежу. Позивач стверджує, що оплата чергових платежів за ліцензії була здійснена вчасно та в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями .
29.04.2025 на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував. Свою позицію обґрунтовував тим, що хоча сплата і була здійснена, позивач не повідомив орган ліцензування про внесення чергового платежу у встановленому законом порядку, що, на думку відповідача, є підставою для припинення дії ліцензії .
05.05.2025 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові, та зазначено, що несвоєчасне повідомлення про внесення платежу не є підставою для припинення дії ліцензії .
09.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягав на своїй попередній позиції .
Згідно з положеннями ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне виробничо-комерційне підприємство «ПРОМТЕХСНАБ» є власником ліцензій:
Черговий щоквартальний платіж за вказані ліцензії мав бути сплачений до 19.03.2025 .
Позивачем було сплачено щоквартальний платіж по ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у сумі 2000,00 грн та по ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у сумі 500,00 грн 20.02.2025, що підтверджується платіжними інструкціями №1532 та №1531 від 20.02.2025 .
Розпорядженням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.03.2025 №207 було припинено (анульовано) дію вищезазначених ліцензій у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію . Ця обставина не заперечується сторонами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини у сфері ліцензування торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон №3817) .
Стаття 46 Закону №3817 містить вичерпний перелік підстав для припинення дії ліцензії .
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону №3817, підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію .
Водночас, відповідач у своєму відзиві посилається на невиконання позивачем вимог ч. 1 ст. 54 Закону №3817, яка зобов`язує суб`єкта господарювання не тільки забезпечити сплату чергового платежу, але й повідомити відповідний орган ліцензування про його внесення .
Суд зазначає, що сторонами не заперечується факт своєчасного та повного внесення позивачем плати за ліцензії. Спірним є питання, чи є відсутність повідомлення про таку сплату підставою для припинення дії ліцензії.
Відповідно до ч.1 ст.54 Закону №3817 встановлено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію.
Аналізуючи вказану норму, суд доходить висновку, що законодавець чітко розмежував сплату чергової річної/щоквартальної річної плати за надану ліцензію та порядок повідомлення про внесення чергового платежу.
Відповідальність у вигляді припинення дії ліцензії, встановлена статтею 46 Закону №3817, передбачена саме за несплату чергового платежу за ліцензію, тобто за фактичну відсутність перерахування коштів до бюджету у встановлений строк.
Стаття 46 Закону №3817 не встановлює такої санкції, як припинення дії ліцензії, за неповідомлення органу ліцензування про здійснену оплату.
Таким чином, оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі сплатив чергові платежі за ліцензії, у відповідача були відсутні правові підстави для припинення їх дії. Посилання відповідача на неповідомлення про сплату є безпідставним, оскільки така обставина не є підставою для припинення дії ліцензії відповідно до вичерпного переліку, наведеного у ст. 46 Закону №3817.
Отже, оскаржуване розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.2 ч.5 ст.46 Закону №3817 у разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.
Абзацем 2 ч.8 ст.46 Закону №3817 встановлено, що у разі судового оскарження рішення територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності відомості про те, що ліцензія вважається діючою з дати її припинення, вносяться посадовою особою відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (у разі якщо ліцензія видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику), до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня за днем отримання таким територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, рішення суду, яке набрало законної сили та прийняте на користь ліцензіата.
Абзацем 3 ч.8 ст.46 Закону №3817 встановлено, що орган ліцензування у день внесення до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомостей про те, що ліцензія вважається діючою з дати її припинення за результатом адміністративного або судового оскарження, направляє ліцензіату витяг із зазначеного реєстру в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
З метою повного та ефективного відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити і цю позовну вимогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, та підлягає стягненню на його користь .
Керуючись ст. 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко