Справа № 340/187/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/187/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

до відповідача-2: Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не розгляду поданої заяви ОСОБА_1 11 листопада 2024 року за вх. №2853 та ненадання відповіді за результатами розгляду звернень щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам;

2) визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення нарахування ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;

3) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) підготувати та направити до військової частини НОМЕР_4 документи, необхідні для виплатити ОСОБА_2 в повному розмірі додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р., у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) виплатити ОСОБА_2 в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 25.03.2023 року. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою від 21.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 45).

03.02.2025 відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у разі отримання поранення, є підтвердження отримання тяжкого поранення. Вказав на те, що позивач не проходить військову службу у В/ч НОМЕР_6 , не перебуває на фінансовому забезпеченні відповідача-2, а відтак, Військова частина НОМЕР_4 є неналежним відповідачем у справі. Позивач, відповідно до медичних документів, отримав легке поранення. Довідка про обставини поранення, долучена до матеріалів справи, не відповідає встановленій формі 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗС України, затвердженої наказом МОУ від 14.08.2008 №402 та не містить характерних записів, типових при фіксації акубаротравми. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 50-61).

05.02.2025 року позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 62-66).

Відповідач-1 правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

20.02.2025 року позивач надав до суду копію отриманої від відповідача-1 відповіді на заяву ОСОБА_1 , подану 11 листопада 2024 року за вх.№2853, щодо нарахування та виплати додаткової винагороди (а.с. 67-72).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до записів військового квитка серія НОМЕР_7 (а.с. 19-20), ОСОБА_1 з 15.07.2022 року по 02.09.2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_8 , з 04.09.2023 року по 08.09.2024 у складі військової частини НОМЕР_4 , зі служби в якій був звільнений згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2024 року №292, наказом військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 27.08.2024 року №186-РС у відставку (за станом здоров`я) (а.с. 22).

Отже, з 04.09.2023 року позивач перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Судом також встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_8 №285 від 08.04.2023 року (а.с. 26) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення збройними формуваннями російської федерації міста Бахмут, Донецької області, при виконанні бойового завдання отримав поранення акубаротравму, стан після отриманої травми, згідно довідки форми 100 № 9226 - «середній», інформація про евакуацію, характер отриманого поранення відсутні.

Згідно довідки (виписаної від руки) від 25.03.2023 року, був оглянутий лікарем військової частин НОМЕР_9 , за результатами огляду рекомендовано уникати фізичних навантажень та виходи в наряди на 6 днів, призначено амбулаторне лікування в межах військової частини (а.с. 27 зв.).

Огляд Військово-лікарською комісією не проводився, ступінь тяжкості отриманої 25.03.2023 року акубаротравми не визначено.

Позивач вказує, що його стан поступово погіршувався, про що він повідомляв командування в/ч НОМЕР_4 , та з 09.11.2023 року, за направленням командира, був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», де позивач перебував на стаціонарному лікуванні:

- з 09.11.2023 по 06.06.2024, виписка №8219/23 (а.с. 28);

- з 06.06.2024 по 24.07.2024 виписка №1068/182 (а.с. 29).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №425 від 24.07.2024 року, військово-лікарською комісією було проведено огляд ОСОБА_1 . У свідоцтві вказано: «… Зі слів 25.03.2023 року потрапляє під артилерійський обстріл та зазнає впливу вибухової хвилі…, лікування отримав у медичній роті… Після отриманого лікування відмічає покращення стану та знову починає залучатись до виконання бойових завдань… Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцинацій, неповна ремісія. (F25.1). Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби. ….Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.».

Позивач стверджує, що за час проходження лікування, у період з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року, відповідач не нараховував та не виплачував грошову винагороду в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні.

Водночас, відповідач заперечує право позивача на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 в розмірі 100000,00 грн, вказує, що за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року позивачу нараховувалось та виплачувалось за наказами командира винагорода у розмірі 30000,00 грн., вказане підтверджується довідкою б/н, б/д про склад грошового забезпечення позивача (а.с. 71).

Посилається на те, травми, отримані позивачем, щодо яких він проходив лікування та огляд ВЛК за період з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року, згідно зазначеного висновку пов`язані з проходженням військової служби, кваліфікуються як легкі та не пов`язані з виконанням бойового завдання по захисту Батьківщини, недоторканності та територіальної цілісності України, захистом безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що не дає законних підстав проведення нарахувань та виплат додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за вказаний в позовній заяві період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.

Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України є Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402.

Відповідно до пункту 2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово - лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій , травм каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Отже, постанови ВЛК оформляються, у тому числі, у формі свідоцтва про хворобу.

Відповідно до довідки про обставини травми від 08.04.2023 року №285 (а.с. 26) під час захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_8 , солдат ОСОБА_1 . 25.03.2023 року отримав акубаротравму за обставин: Безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення м. Бахмут Донецької області, у тверезому стані та індивідуальних засобах захисту.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що вказують на ступінь тяжкості отриманої 25.03.2023 року травми ОСОБА_1 , евакуації для подальшого перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення. На стаціонарне лікування позивач був направлений лише через півроку після отриманої акубаротравми, а за висновком Військово-лікарської комісії, вказаним у свідоцтві про хворобу від 24.07.2024 року №425, «Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби» (а не з захистом Батьківщини).

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_8 №285 від 08.04.2023 року (а.с. 26) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення збройними формуваннями російської федерації міста Бахмут Донецької області при виконанні бойового завдання, отримав поранення акубаротравму, стан після отриманої травми згідно довідки форми 100 № 9226 «середній», інформація про евакуацію, характер отриманого поранення відсутні. Крім того, вказана довідка не містить печатки лікаря.

З 04.09.2023 року позивача було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Згодом, за направленням командира військової частини НОМЕР_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року, після проходження якого, позивача було оглянуто військово-лікарською комісією та відповідно до свідоцтва про хворобу №425 від 24.07.2024 року військово-лікарською комісією було проведено огляд ОСОБА_1 . У свідоцтві вказано діагноз - Шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцінацій, неповна ремісія. (F25.1). Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Посилання на акубаротравму у свідоцтві про хворобу вказано лише в блоці «Короткий анамнез» і «Зі слів».

Отже, будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між отриманим позивачем 25.03.2023 пораненням (акубаротравмою) та встановленим ВЛК захворюванням (шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцінацій, неповна ремісія) матеріали справи не містять.

Доказів оскарження позивачем результатів огляду військово-лікарської комісії, викладених у свідоцтві про хворобу №425 від 24.07.2025 року матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 09.11.2023 року по 06.06.2024 року та з 06.06.2024 року по 24.07.2024 року.

Згідно виписки №8219/23 від 06.06.2024, позивач двічі після поранення проходив гарнізонну ВЛК - 11.05.2023 року №111 та 11.07.2023 року №5737, за наведеними у виписці діагнозами, під час обох вказаних оглядів ознак шизофреноподібного розладу у позивача не було виявлено. Разом з тим, вказаних висновків ВЛК матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що за встановлених обставин вищевказані умови нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) не дотримані, оскільки матеріалами справи не підтверджуються, а позивачем в ході розгляду справи не доведені.

Відтак, позивач не мав підстав для нарахування додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. за пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги щодо неотримання позивачем відповіді на його заяву від 11.11.2024 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи, 11.11.2024 року позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому за час перебування на стаціонарному лікуванні з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за періоди стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я після травми, отриманої 25.03.2023 року (а.с. 31), та, відповідно до змісту позову, наголошує, що відповіді на заяву не отримав.

Разом з тим, матеріали справи містять докази отримання позивачем відповіді на його заяву від 11.11.2024 року (а.с. 70).

Відтак, позовні вимоги у зазначеній частині задоволенню також не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідачів щодо виплати позивачу відповідно до Постанови №168 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., як того вимагає позивач, а тому позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення відповідачем судових витрат матеріали справи не містять, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО