Справа № 160/24012/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 160/24012/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 83 538,72 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 адміністративну справу №160/24012/24 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 16.01.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 справу передано для розгляду судді Алєксєєвій Н.Ю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

30.01.2025 представником позивача надано до суду докази надіслання листом з описом вкладення відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідач позов не визнав. У наданих до суду запереченнях на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначав, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність з 30.12.2016р., про що стороною позивача надано докази (ідентифікаційні та реєстраційні дані платника; Витяг з державного реєстру юридичних осіб). Також, у своїх вимогах сторона позивача посилається на те, що із ОСОБА_1 на підставі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016р. стягнуто суму податкового боргу у розмірі 358 006,04 грн. У зв`язку із виконанням вказаної постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду в Соборному ВДВС м.Дніпра ПМУ МЮ (м.Одеса) перебували ВП №55229502 та №59681025, відкриті на підставі виконавчого листа №804/2935/16 від 05.05.2017р. Станом на теперішній час виконавчі провадження закриті у зв`язку із повним виконанням виконавчого документа боржником. Із наданого Розрахунку нарахованої пені по орендній платі вбачається, що нарахування суми пені в розміні 37 639,47 грн. здійснюється з 2014 року на підставі ППР №008671704 від 26.09.2014р., тобто за той період за який вже стягнуто із Відповідача податковий борг на загальну суму 358 006,04 грн., і на тій самій підставі, що лягла в основу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016р. Тобто, суму податкового боргу, що виник за Відповідачем суд стягнув на користь Позивача ще в 2016 році, тобто, з цього моменту його зобов`язання перед Відповідачем припинено, далі вже Шукшин припинив підприємницьку діяльність, та працював над тим, що виконати рішення суду погасивши стягнутий борг. Але, незважаючи на стягнення та процес погашення боргу, позивач нараховував пеню на борг з 2014 року, що є подвійним стягненням та порушує норми чинного законодавства.

У свою чергу, нараховуючи штрафні санкції/борг, залишається питання, на яку саме суму боргу нараховувалась пеня, бо із наданих стороною позивача розрахунків - не зрозуміло, так само не зрозуміло на які об`єкти оренди (їх адреси місця знаходження, характеристики, тощо) нараховано податкове зобов`язання за спірний період, зважаючи на те, що Відповідач припинив підприємницьку діяльність з 30.12.2016р. та не має нерухомого майна у власності.

Вказував на те, що Акт камеральної перевірки №14957//04-36-50-40/ від 09.12.2019р., на підставі якого винесено Податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2020р. (які сторона позивача бере за основу своїх вимог) виявляє несвоєчасну сплату ОСОБА_1 узгодженої суми податкового зобов`язання за затримку на 1665, 1654, 1538,1462, 1447, 1354, 1343,1228, 1119, 1068 днів. Тобто, зазначене свідчить про пропуск та порушення норм чинного податкового законодавства, який передбачає граничний 1095 денний строк відшкодування такого боргу.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати учасників справи, свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податків, зокрема, по орендній платі з фізичних осіб та по земельному податку.

Відповідно до приписів статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХII Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що ГУ ДПС в Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення-рішення про визначення відповідачу грошових зобов`язань по земельному податку на суму 416,03 грн, а саме:

- форми «Ф» №-0463 від 13.02.2018 (термін сплати 26.08.2018) на суму 61,83 грн,

- форми «Ф» №-0463 від 13.03.2019 (термін сплати 07.10.2019) на суму 61,83 грн,

- форми «Ф» №-0463 від 02.03.2021 (термін сплати 07.08.2021) на суму 68,51 грн,

- форми «Ф» №-0463 від 25.03.2020 (термін сплати 28.09.2020) на суму 61,83грн,

- форми «Ф» №1-0463 від 22.09.2022 (термін сплати 25.11.2022) на суму 75,36 грн,

- форми «Ф» №-0463 від 10.04.2023 (термін сплати 07.10.2023) на суму 86,67 грн.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до абз.1, 2 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

При цьому пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення, проте, конверти, якими вони були надіслані, повернулися до контролюючого органу з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання, у зв`язку із чим відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вони вважаються врученими належним чином.

Водночас, відповідно до приписів п.56.1, п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

За приписами п.п.56.17.1 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті.

Абзацом 8 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

Крім того, ГУ ДПС в Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 27.01.2020 №, яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 45483,32 грн. за затримку сплати суми грошового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб.

Також в інтегрованій картці платника податків фізичної особи ОСОБА_1 обліковується заборгованість по орендній платі з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 5491,90 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014 №, а тому позивачем на несплачену суму грошового зобов`язання, нарахована згідно ст. 129 ПК України, пеня на загальну суму 83122,79 грн, що підтверджується розрахунком пені, який міститься в матеріалах справи.

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Доказів оскарження відповідачем в адміністративному або судовому порядку вищевказаних податкових повідомлень-рішень матеріали справи не містять, у зв`язку із чим визначені ними грошові зобов`язання, з урахуванням приписів п.п.56.17.1 п.56.17, абз.8 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України, набули статусу узгоджених, що відповідачем не спростовано.

Відповідачем у встановлені ПК України строки сплата узгоджених грошових зобов`язань по орендній платі з фізичних осіб та пені на загальну суму 83122,79 грн. та узгоджених грошових зобов`язань по земельному податку у розмірі 416,03 грн, не здійснювалася, внаслідок чого у останнього утворився податковий борг.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що вищевказана сума податкових зобов`язань відповідача на загальну є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк, як наслідок ця сума є податковим боргом у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 ПК України.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено відповідними доказами наявність у відповідача станом на час розгляду справи судом податкового боргу, що підлягає стягненню по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 83 122,79 грн. та по земельному податку у розмірі 416,03 грн.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали справи, з урахуванням приписів вказаної статті Податкового кодексу України, контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми Ф від 20.03.2015 року №24-23 про сплату відповідачем наявного у нього на той час (19.03.2015) податкового боргу у сумі 58954,49 грн, яка надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу відповідача та була повернута до контролюючого органу із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тому відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України ця податкова вимога також вважається врученою належним чином.

Доказів оскарження відповідачем податкової вимоги форми Ф від 20.03.2015 року №24-23 суду не надано.

Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки після надіслання відповідачу податкової вимоги форми Ф від 20.03.2015 року №24-23 податковий борг останнього погашено у повному обсязі не було, а, навпаки, сума заборгованості лише збільшилася, нова податкова вимога позивачем не виставлялася.

На момент звернення позивача до суду податковий борг непогашений і не списаний.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

При цьому, пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 102.4. статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни, зокрема, підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами в абзаці десятому слова та цифри по 31 травня 2020 року замінено цифрами та словами 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності з 17 березня 2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі Закону № 3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності 01 серпня 2023 року.

Отже, в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №240/34220/22.

Тож, цей позов подано у межах строків давності, передбачених чинним законодавством.

Суд також враховує, що підпунктом 65.10.4 пункту 65.10 статті 65 Податкового кодексу України передбачено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що відповідно до положень чинного законодавства у випадку припинення діяльності фізичної особи підприємця, зобов`язання цього суб`єкта господарювання, пов`язані з підприємницькою діяльністю, не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою, яка відповідає за їх належне виконання всім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення (ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України).

Факт припинення відповідачем підприємницької діяльності не має наслідком припинення податкового обов`язку зі сплати податків, нарахованих за період ведення ним такої діяльності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 83122,79 грн та узгодженим грошовим зобов`язанням із земельному податку, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки, а також доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу збільшено суму грошових зобов`язань, тому позовні вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо стягнення з відповідача означеної суми податкового боргу підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, тому підстави для розподілу таких витрат відсутні, а судові витрати на сплату судового збору позивачу суб`єкту владних повноважень відповідно до приписів ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська 17-А, Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) кошти на погашення податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб у сумі 416,03 грн (чотириста шістнадцять гривень три копійки) та по орендній платі з фізичних осіб у сумі 83122,79 грн (вісімдесят три тисячі сто двадцять дві гривні сімдесят дев`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва