Справа № 380/13589/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 рокусправа № 380/13589/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФ України у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у прийняті заяв-розрахунків №24-251 від 29.05.2024, №24-252 від 29.05.2024, №24-253 від 29.05.2024, №24-254 від 29.05.2024, №24-255 від 29.05.2024, №24-256 від 29.05.2024;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти до оплати та провести оплату заяви-розрахунки №24-251 від 29.05.2024, №24-252 від 29.05.2024, №24-253 від 29.05.2024, №24-254 від 29.05.2024, №24-255 від 29.05.2024, №24-256 від 29.05.2024 подані ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмови в прийняті заяв-розрахунків для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, оскільки несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску не повинна порушувати законні права та інтереси третіх осіб, зокрема, порушувати їх право на належне соціальне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому, їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на оплату листка тимчасової непрацездатності в належному розмірі.

Ухвалою суду від 28.06.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивач недоліки позовної заяви у встановлений строк усунув належним чином.

Ухвалою суду від 09.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 24.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зміну виду провадження.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що у випадках, коли сплачений страхувальником єдиний внесок зараховується в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, це призводить до не зарахування сплаченого єдиного внеску за той місяць, за який його було нараховано, та водночас до відсутності персоніфікації відомостей про заробітну плату застрахованих осіб, як такої, з якої сплачено страхові внески, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та, як наслідок, відсутності страхового стажу застрахованої особи за такий місяць. У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж у переважній більшості працівників, включених до спірних заяв-розрахунків позивачем, протягом розрахункового періоду згідно з даними індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності таким особам слід здійснювати із застосуванням обмежень, встановлених частиною 4 статті 12 Закону №1105 (6700,00 грн/30,44 = 220,11 грн (для випадків, які настали в 2023 році) та 7100грн:30,44=233,25 грн (для випадків, які настали в 2024 році). Однак, страхувальником у заявах-розрахунках №24-251 від 29.05.2024 та №24-252 від 29.05.2024, №24 253 від 29.05.2024, №24-254 від 29.05.2024, №24-255 від 29.05.2024, №24-256 від 29.05.2024 в розрахунковому періоді страховий стаж у переважній більшості працівників неправильно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати, що суперечить нормам Закону. Всупереч зазначеному, позивачем під час обчислення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам, положення частини 4 статті 12 Закону №1105 не застосовувались.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

Відокремлений підрозділ «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» подав до ГУ ПФ України у Львівській області 29.05.2024 заяви-розрахунки №24-251, №24-252, №24-253, №24-254, №24-255, №24-256 про нарахування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Причинами відмови в прийнятті вказаних заяв-розрахунків зазначено: «Немає сплати ЄСВ за останні 6 міс., тому згідно п. 4 ст. 12 ЗУ 1105 - розрахунок повинен проводитись з мін. з/п» (заява-розрахунок №24-251);

«По застрахованим особам відсутня сплати ЄСВ - застосовуйте обмеження мінімальною заробітною платою. По працівникам, які мають пільги, як донари - долучіть копіїї довідок, які підтверджують право на отримання пільги» (заява-розрахунок №24-252);

«Протягом 12 місяців до настання страхового випадку відсутній стаж 6 місців (немає сплати ЄСВ). Розрахунок необхідно провести з мінімальної заробітної плати згідно пп. 1 п. 4 ст. 12 ЗУ №1105» (заява-розрахунок №24-253);

«У разі несплати ЄСВ страхувальником-допомога по ТН має нараховуватись із обмеженнями ч. 4 ст. 12 №1105» (заява-розрахунок №24-254);

«Порушено ч. 4 ст. 12 ЗУ №2620. Не застосовано обмеження до мін. з/пл., відсутня сплата ЄСВ» (заява-розрахунок №24-255);

«Згідно пункту 4 статті 12 закону « 1105 в ред.. 2620 - за останні 6 міс немає сплати ЄСВ, застосуйте обмеження мінімальною з/п» (заява-розрахунок №24-256).

Вважаючи такі відмови відповідача протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).

Пунктом 3, 4, 11, 12, 14 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати і розміру єдиного внеску на соціальне страхування, встановлених законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Страхові внески - кошти відрахувань на окремі види загальнообов`язкового державного соціального страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Страхові кошти - акумульовані страхові внески, суми від фінансових санкцій та інші надходження відповідно до законодавства для здійснення матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.

Суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону №1105-XIV застраховані особи мають право, зокрема, отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

На підставі статті 11 Закону №1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Частиною 1 статті 12 Закону №1105-XIV передбачено, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 13 Закону №1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, як допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною.

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, зокрема: тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; догляд за хворою дитиною (пункти 1, 2 частини 1 статті 15 Закону №1105-XIV).

Застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на страхові виплати відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку; 2) допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку (частина 4 статті 12 Закону №1105-XIV).

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а за періоди до 1 липня 2000 року - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Страховий стаж обчислюється в місяцях (частини перша - третя статті 14 Закону №1105-XIV).

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління (частина 1 статті 23 Закону №1105-XIV).

При обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 25 Закону №1105-XIV).

Обчислення середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку страхових виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (далі - Порядок №1266).

Згідно з пунктом 3 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010 №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №2464 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Пунктами 32, 33 Порядку №1266 передбачено, що середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Водночас пунктом 29 Порядку №1266 передбачено, якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку: допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, що пов`язані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із доказів у справі суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» подав до ГУ ПФ України у Львівській області 29.03.2024 заяви-розрахунки №24-82, №24-83, №24-84 та 15.05.2024 заяву-розрахунок №24-143 про нарахування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Причинами відмови в прийнятті вказаних заяв-розрахунків зазначено:

«Немає сплати ЄСВ за останні 6 міс., тому згідно п. 4 ст. 12 ЗУ 1105 - розрахунок повинен проводитись з мін. з/п» (заява-розрахунок №24-251);

«По застрахованим особам відсутня сплати ЄСВ - застосовуйте обмеження мінімальною заробітною платою. По працівникам, які мають пільги, як донари - долучіть копіїї довідок, які підтверджують право на отримання пільги» (заява-розрахунок №24-252);

«Протягом 12 місяців до настання страхового випадку відсутній стаж 6 місців (немає сплати ЄСВ). Розрахунок необхідно провести з мінімальної заробітної плати згідно пп. 1 п. 4 ст. 12 ЗУ №1105» (заява-розрахунок №24-253);

«У разі несплати ЄСВ страхувальником-допомога по ТН має нараховуватись із обмеженнями ч. 4 ст. 12 №1105» (заява-розрахунок №24-254);

«Порушено ч. 4 ст. 12 ЗУ №2620. Не застосовано обмеження до мін. з/пл., відсутня сплата ЄСВ» (заява-розрахунок №24-255);

«Згідно пункту 4 статті 12 закону « 1105 в ред.. 2620 - за останні 6 міс немає сплати ЄСВ, застосуйте обмеження мінімальною з/п» (заява-розрахунок №24-256).

У відзиві на позовну заяву відповідач також пояснює, що до спірних заяв-розрахунків включено допомогу по тимчасовій непрацездатності, обчислену із нарахованої заробітної плати, що в розрахунку на місяць перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку, а саме:

- по заяві-розрахунок №24-251 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-251 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у листопаді 2023 року (розрахунковий період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року) та у грудні 2023 року (розрахунковий період з грудня 2022 року по листопад 2023 року). У заяву-розрахунок включено 90 застрахованих осіб по 132 листках непрацездатності на 617 календарних днів на суму 454241,68 грн. Серед них у 1 застрахованої особи (1 листок непрацездатності на суму 1407,35 грн за 5 календарних дні) сплата єдиного соціального внеску у розрахунковому періоді більше шести місяців. У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (6700грн: 30,44=220,11Х612=134707,32 грн). Однак страхувальником у заяві-розрахунку №24-251 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 452835,33 грн за 612 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 318127,01 грн;

- по заяві-розрахунок №24-252 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-252 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у листопаді 2023 року (розрахунковий період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року). У заяву-розрахунок включено 42 застрахованих осіб по 47 листках непрацездатності на 227 календарних днів на суму 181805,36 грн. Серед них у 2 застрахованих осіб (2 листки непрацездатності на суму 6219,10 грн за 22 календарних дні) сплата єдиного соціального внеску у розрахунковому періоді більше шести місяців. У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (6700грн: 30,44=220,11Х205=45122,55 грн). Однак страхувальником у заяві-розрахунку №24-252 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 175586,26 грн за 205 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 130463,71 грн;

- по заяві-розрахунок №24-253 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-253 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у грудні 2023 року (розрахунковий період з грудня 2022 року по листопад 2023 року). У заяву-розрахунок включено 61 застрахованих осіб по 76 листках непрацездатності на 368 календарних днів на суму 284419,62 грн. У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (6700грн: 30,44=220,11Х368=81000,48 грн). Однак страхувальником у заяві-розрахунку №24-253 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 284419,62 грн за 368 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 203419,14 грн;

- по заяві-розрахунок №24-254 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-254 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у грудні 2023 року (розрахунковий період з грудня 2022 року по листопад 2023 року). У заяву-розрахунок включено 45 застрахованих осіб по 49 листках непрацездатності на 247 календарних днів на суму 199731,11 грн Серед них у 1 застрахованих осіб (1 листок непрацездатності на суму 3249,12 грн за 7 календарних дні) сплата єдиного соціального внеску у розрахунковому періоді більше шести місяців У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (6700грн: 30,44=220,11Х240=52826,40 грн). Однак, страхувальником у заяві-розрахунку №24-254 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 196481,99 грн за 240 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 143655,59 грн;

- по заяві-розрахунок №24-255 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-255 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у грудні 2023 року (розрахунковий період з грудня 2022 року по листопад 2023 року) та у січні 2024 року (розрахунковий період з січня 2023 року по грудень 2023 року). У заяву-розрахунок включено 71 застраховану особу по 96 листках непрацездатності на 586 календарних днів на суму 470568,02 грн. Серед них у 1 застрахованої особи (1 листок непрацездатності на суму 2784,96 грн за 6 календарних дні) сплата єдиного соціального внеску у розрахунковому періоді більше шести місяців У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (6700грн: 30,44=220,11Х364=80120,04 грн (для випадків, які настали в 2023 році) та 7100грн: 30,44=233,25Х216=50382,00 грн (для випадків, які настали в січні 2024 року). Однак, страхувальником у заяві-розрахунку №24-255 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 467801,06 грн за 580 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 337299,02 грн;

- по заяві-розрахунок №24-256 від 29.05.2024: Застраховані особи зазначені у заяві-розрахунок №24-256 від 29.05.2024 перебувають у трудових відносинах з позивачем. Страхові випадки згідно поданих електронних листків непрацездатності настали у січні 2024 року (розрахунковий період з січня 2023 року по грудень 2024 року). У заяву-розрахунок включено 72 застраховані особи по 90 листках непрацездатності на 520 календарних днів на суму 429602,72 грн. Серед них у 1 застрахованої особи (2 листки непрацездатності на суму 3575,88 грн за 11 календарних дні) сплата єдиного соціального внеску у розрахунковому періоді більше шести місяців У зв`язку із наявною заборгованістю у страхувальника зі сплати єдиного соціального внеску, страховий стаж всіх інших працівників протягом розрахункового періоду згідно даних індивідуальних відомостей за формою ОК-5 відсутній. Розрахунок слід проводити з врахуванням пункту 4 статті 12 Закону №1105 (7100грн: 30,44=233,25Х509=118724,25 грн). Однак страхувальником у заяві-розрахунку №24-256 від 29.05.2024 страховий стаж застрахованих осіб невірно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати та складає 426026,84 грн за 509 календарних днів. Переплата по заяві-розрахунок складає 307302,59 грн.

Суд зауважує, що відповідач не заперечує той факт, що позивач нараховує та сплачує поточні страхові внески разом із виплатою заробітної плати, проте наявність недоїмки зумовлює їх зарахування у порядку черговості виникнення платежів та виникнення поточної заборгованості.

Отже, у цій справі виникла ситуація, коли сплачений страхувальником єдиний внесок зараховується в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, це призводить до незарахування сплаченого єдиного внеску за той місяць, за який його було нараховано, та, водночас, до відсутності персоніфікації відомостей про заробітну плату застрахованих осіб, як такої, з якої сплачено страхові внески, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та, як наслідок, відсутності страхового стажу застрахованої особи за такий місяць.

Порядок ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування врегульовує Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частинах 1, 3, 6, 10 статті 20 Закону №1058-IV, якими передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до приписів статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отож, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Тобто, з аналізу викладених норм права висновується, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 22.11.2018 у справі №242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З огляду на викладене працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством (роботодавцем) - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для обмеження соціальних гарантій працівників позивача.

Суд зазначає, що наймані працівники підприємства самостійно не сплачують єдиний внесок. Обов`язок щодо сплати ЄСВ покладено саме на позивача, який здійснив нарахування цього внеску та його сплату одночасно із виплатою заробітної плати працівникам.

Із матеріалів справи суд встановив, що позивач не має заборгованості із виплати заробітної плати найманим працівникам, на виплачену заробітну плату нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок, проте платіж зарахований пенсійним органом у порядку черговості погашення заборгованості.

Таким чином, внаслідок несвоєчасного виконання роботодавцем свого обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України працівники позбавлені соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Враховуючи викладене суд висновує, що застраховані особи, за яких з вини страхувальника не були сплачені страхові внески, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності, розмір якої не підлягає обмеженню.

Несвоєчасна сплата або несплата страхових внесків не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності в належному розмірі. Оскільки відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків покладається на підприємство, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Тому, позов слід задовольнити повністю.

Судовий збір згідно з частиною 1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, 294-295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у прийняті заяв-розрахунків №24-251 від 29.05.2024, №24-252 від 29.05.2024, №24-253 від 29.05.2024, №24-254 від 29.05.2024, №24-255 від 29.05.2024, №24-256 від 29.05.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) прийняти до оплати та провести оплату заяв-розрахунків №24-251 від 29.05.2024, №24-252 від 29.05.2024, №24-253 від 29.05.2024, №24-254 від 29.05.2024, №24-255 від 29.05.2024, №24-256 від 29.05.2024, поданих відокремленим підрозділом «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів; ) на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» (80054, вул. Чорновола, 22Б, с. Глухів, Червоноградський район, Львівська область; ) судовий збір у сумі 18168 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович