Справа № 201/2783/24
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/2783/24
Провадження № 2-а/202/9/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 03 березня 2024 року поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Малишком Дмитром Геннадійовичем була винесена постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за порушення п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки 03.03.2024 перед виїздом він перевірив справність освітлення та чистоту номерного знака. На момент перевірки та виїзду освітлення знака було справним.

Після зупинки його транспортного засобу працівники поліції повідомили про порушення ним правил дорожнього руху, а саме, що транспортний засіб не має освітлення номерного знака. Він був здивований несправністю, оскільки був впевнений в справності освітлення номерного знака і не мав на мені щось приховувати.

Поліцейський поспішав та не визначив точну відстань, з якої неможливо визначити символи номерного знака, як зазначено в п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху. Жодних замірів відставні, з якої є можливим визначення символів номерного знака транспортного засобу,не провів, а заявлену відстань в 20 метрів визначив візуально без вимірювальних пристроїв.

Крім того, поліцейським було порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз?яснено йому його права як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейським не досліджувалося жодного доказу, який би підтверджував його винуватість.

У постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначений технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис.

Жодних пояснень і аргументів поліцейський не вислухав, бо поспішав.

Отже, позивач вважає себе невинуватим, а винесену поліцейським постанову такою, що підлягає скасуванню.

За цих підстав позивач просив скасувати постанову поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Малишка Дмитра Геннадійовича серії ЕНА № 1571160 від 03.03.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року дану адміністративну справу було передано за підсудність до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

До початку розгляду справи представником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Артемом Марченком були подані письмові пояснення, в яких зазначено, що постанова поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Малишка Д.Г., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідає вимогам, встановленим пунктом 5 Розділу 4 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якої оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних пристроїв із зазначенням відомостей, які наведені у додатку 5 цієї Інструкції.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу, не відповідає вимогам стандартів, закріплений не в установленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено право поліцейського зупиняти транспортні засоби.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 5 Розділу 4 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, за вчинення якого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, а також вказана подія зафіксована на відеореєстратор патрульного автомобіля, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу.

Вважає, що поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно позивача з дотриманням вимог чинного законодавства.

Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи позивач не заперечував, що під час зупинки, номерний знак його автомобіля не освітлювався. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тому пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення вважає спробою уникнути встановленої законом відповідальності.

В основу прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису з фіксацією вчиненого позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху.

Звертає увагу, що на відео зафіксовано інкриміноване позивачу правопорушення.

Також звертає увагу, що позивач у позовній заяві не заперечує проти даного правопорушення, а посилається лише на недодержання процедури розгляду справи, хоча це спростовується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

На думку представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не підтверджені належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Крім того, на підтвердження факту вчинення правопорушення представник відповідача надав відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було подано клопотання про заміну неналежної сторони, а саме просив замінити його належним відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 червня 2024 року Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було залучено до участі у справі як другого відповідача.

Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі.

Відповідачі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області також просили розглядати справу без участі їх представників.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом установлено, що 03 березня 2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Малишком Д.Г. була винесена постанова серії ЕНА № 1571160, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Згідно з цією постановою ОСОБА_1 03 березня 2024 року о 00 годин 24 хвилин, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz B250E» номерний знак НОМЕР_1 у м. Дніпрі на вулиці Левка Лук`яненка (колишня Жуковського) з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху.

В пунктах 8, 9 вказаної постанови міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про роз`яснення їй прав, передбачених статтею 268 КУпАП, строку оскарження відповідно до ст. 289 КУпАП, а також про отримання копії постанови.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач посилається на незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема на недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме наявності в його діях умислу, а також на недотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При вирішенні адміністративного спору суд виходить із того, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість).

Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.

Відповідно до п. 2.9. "в" ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, незареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування транспортним засобом або його експлуатація в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості з неосвітленим номерним знаком утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121-3 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 - 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП, та додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було надано суду відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського.

Проте суд вважає, що такий відеозапис не може вважатися належним і допустимим доказом.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про Національну поліцію» поліції надано право використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Поряд із цим зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, має відповідати вимогам, передбаченим частиною 3 статтею 283 КУпАП.

Так, у ній, зокрема, повинен бути зазначений технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий здійснювався).

Отже, приписами статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок посадової особи відповідача щодо зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис.

Однак у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, на який посилається відповідач.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а та інших, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, а тому такий доказ не береться судом до уваги.

Водночас судом також ураховується те, що відповідно до частини 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд бере до уваги, що в своєму адміністративному позові позивач не заперечує того факту, що 03.03.2024 на момент зупинки поліцейським у темну пору доби його транспортного засобу та перевірки документів освітлення номерного знака автомобіля не працювало, тобто подія правопорушення не заперечується самим позивачем. Відтак у суду немає сумнівів, що така подія дійсно мала місце.

В даному випадку позивач як на підставу свого позову посилається на те, що в нього не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 121-3 КУпАП, зокрема, що перед виїздом він перевіряв справність освітлення номерного знака, яке було справним, і ним не вчинялися дії, спрямовані на умисне приховування номерного знака. Крім того, поліцейський не провів жодних замірів і не визначив точну відстань, з якої неможливо визначити символи номерного знака, та не дослідив відповідні докази, в той час як він, відійшовши від свого транспортного засобу, міг чітко визначити символи номерного знака, у зв`язку з чим вважає, що порушення не було. Також поліцейський не роз?яснив йому його права.

Між тим, суд звертає увагу, що аналіз диспозиції частини першої статті 121-3 КУпАП свідчить, що до адміністративної відповідальності за керування або експлуатацію транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості може бути притягнута особа, яка вчинила таке правопорушення як умисно, так і з необережності.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тобто саме на водія покладено відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху.

Отже, відсутність у позивача як водія умислу на приховування номерного знака або виникнення несправності освітлення номерного знака під час руху транспортного засобу, не звільняє його від адміністративної відповідальності. Тим більше, що позивач не зазначає, що ним був включений аварійний стан та вжито заходів для усунення несправності.

Суд також вважає безпідставними та такими, що не мають правового значення твердження позивача про відсутність доказів неможливості визначити символи номерного знака, зокрема, що не було зроблено заміру, оскільки приписи п. 2.9. "в" ПДР щодо чіткого визначення символів номерного знака з відстані 20 м стосуються випадків керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком.

Натомість цього позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за інше правопорушення - керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, в тому числі коли це було результатом самовпевненості чи недбалості водія, тобто вчинено з необережності.

Отже, вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП накладається, серед іншого, за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративного правопорушення, а саме не роз`яснення йому його прав, оскільки в долученій самим же позивачем до його адміністративного позову копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності міститься підпис позивача про те, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, та строк оскарження відповідно до ст. 289 КУпАП йому роз`яснені. При цьому будь-які зауваження позивачем не були зазначені. Належність позивачу цього підпису ним у його позові не оспорюється.

Отже, порушень, які б обмежили права позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом не установлено.

Таким чином, суд вважає, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Підстави для скасування постанови, винесеної поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Малишком Д.Г. серії ЕНА № 1571160 від 03.03.2024, відсутні.

За таких обставин у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його чи складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 18 липня 2025 року.

Суддя Наталія Марченко