Справа № 345/2073/25
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2073/25
Провадження № 2-а/345/44/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Кардаш О.І., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив суд скасувати постанову начальника ОСОБА_2 від 25.04.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в червні 2022 року він добровільно з`явився до відповідача, де його було направлено на проходження ВЛК. 14.06.2022 року пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якиї визнаний придатним до військової служби і зарахований в запас. Після цього він неодноразово з`являвся по повістка в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі впродовж 2024-2025 років. При цьому він повідомляв свої облікові та персональні дані, зокрема відомості щодо перебування на обліку у нарколога і що він є пацієнтом замісної підтримувальної терапії. На даний час в нього є остання повіста за №1260 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 22.11.2024 року з відповідними відмітками представника ІНФОРМАЦІЯ_3 про його явку.

Вважає дану постанову незаконною з тих підстав, що останній здійснив оновлення персональних даних при відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_3 22.11.2024 року шляхом надання всіх запитуваних документів (паспорт, РНОКПП, номер мобільного телефону) відповідальному спеціалісту, всі інші необхідні Відповідачу дані останній міг отримати за допомогою реєстрів, шляхом обміну інформації та інше.

На підставі наведеного, вважає, що в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

На момент складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (25.05.2025 року) склад адміністративного правопорушення був відсутній, оскільки правопорушення у вигляді не оновлення персональних даних не існувало. Враховуючи вищевикладене, склад адміністративного правопорушення, необхідний для накладення стягнення, не підтверджується. На підставі статей 245, 278, 280 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення має бути закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вважає, що підстав притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. у відповідача не має, а тому просить позов задоволити та стягнути судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.05.2025 відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позову не визнає, оскільки постанова винесена в межах вимог діючого законодавства, є обґрунтованою та прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Доказів порушення процедури розгляду відносно ОСОБА_1 адміністративної справи та винесення постанови позивачем суду не надано. Протокол відповідає встановленій формі та змісту. Позивач проігнорував виконання обов`язку покладеного на нього, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та не уточнив свої облікові дані та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. При розгляді справи ними було враховано витяг з реєстру АІТІС «Оберіг» про відсутність оновлення даних. Отже, постановляючи дану постанову начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв правомірно та у межах повноважень, а постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №б/н від 25.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень (а.с.8-9).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», не уточнив свої облікові та інші персональні дані , шляхом прибуття самостійко до ТЦК та СП, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду.

Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивачем порушено вимоги абзацу 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абзацом 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Таким чином, пояснення позивача, що він повідомив свої дані ТЦК в червні 2022 року та постійно з`являвся на повістки про явку в ТЦК та СП, і з того часу його дані не змінювалися, отже в нього була відсутня потреба в оновленні даних - є хибними, не грунтуються на вимогаах закону та не спростовують наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, яке полягає в і неоновленні персональних даних протягом 60 денного строку з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, з урахуванням п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», тобто до 17.07.2024 року.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. За правилами ч.1, ч.2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 у період з 18.05 по 16.07.2024 не уточнив у встановленому порядку своєї адреси проживання, номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти.

Разом з тим із повістки №1260, про виклик ОСОБА_1 на 22.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 вчасно прибував на виклики, про що свідчать відмітки на звороті вчинені працівником ТЦК та СП, а саме «продовжено до 22.01.2025; продовжено до 04.04.2025; продовжено до 04.06.2025». Дане свідчить про те, що ОСОБА_1 звіряв свої контактні дані, однак це не відображено у Витязі з реєстру АІТІС «Оберіг» (а.с.13,25).

У ч. 2 ст. 77 КАС України закріплений обов`язок саме суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач, доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення.

Проте, суд враховує недотримання відповідачем вимог ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за обраної відповідачем позиції у цій справі.

За ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачений статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Водночас, суд звертає увагу, що факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення адміністративного правопорушення є момент отримання інформації про таке правопорушення уповноваженими особами (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивним викладом свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.02.2019 у справі №149/2498/17, днем виявлення правопорушення необхідно вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Слід звернути увагу, що звірка контактних даних 22 листопада 2024 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 відбулося у передбачений законом спосіб - при його явці на виклик, тому в наявності уповноваженого представника були всі необхідні відомості для здійснення перевірки та виявлення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційнотелекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. Згідно положень ст. 2 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.

Статтею 16 вказаного Закону, внесено зміни в ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме частину першу статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Відомості Верховної Ради України, 2006 p., № 38, ст. 324; 2015 p., № 22, ст. 151) викладено в такій редакції: « 1.Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, в тому числі: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відтак, зважаючи на зазначене, відповідач 22.11.2024 року отримав відомості про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, що полягає у невчасному уточненні персональних даних, міг накласти адміністративне стягнення на позивача, з огляду на приписи ч. 7 ст. 38 КУпАП, що найпізніше до 23 лютого 2025 року.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що уповноважена особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з огляду на дату Постанови № 53 від 11.02.2025 року, зважаючи на імперативність пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у взаємозв`язку із ч. 7 ст. 38 КУпАП, відповідач мав або не розпочинати, або закрити розпочате провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Тому, суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат надано квитанцію про оплату судового збору на суму 605, 60 грн. (а.с.7).

Тому, вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, керуючись статтями ст.ст. 132, 139, 143, 241-246, 286 КАС України,суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову № б/н за справою про адміністративне правопорушення від 25.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: