Справа № 826/815/15
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

08 липня 2025 р. Справа № 826/815/15

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

суддів: Воробйової І.А.

Свентуха В.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Левчук В.О.

представника відповідача 2: Кондратенко А.О.

за відсутності позивача та представника відповідача 1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання про поновлення строку звернення до суду у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно

про: визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Окружного адміністративного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу та поновлення на роботі.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Комару П.А.

Ухвалою від 10.04.2025 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження колегіально у складі трьох суддів під головуванням судді Комара П.А. Адміністративну справу передано для визначення складу колегії суддів в порядку, визначеному статтею 31 КАС України .

На підставі розпорядження керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду справу передано до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду та визначено склад колегії суддів: головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, суддів: Воробйової Інни Анатоліївни та Свентуха Віталія Михайловича.

Представницею Державного агентства України з питань кіно 22.05.2025 подано до суду додаткові пояснення у справі у яких, зокрема, звернуто увагу суду на недотримання позивачем місячного строку звернення до суду із даним позовом. Вказано, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення 21.01.2015, проте із оскаржуваним наказом він ознайомився 27.10.2014.

Представницею Державного агентства України з питань кіно подано до суду додаткові пояснення у яких наголосила на порушенні позивачем місячного строку звернення до суду. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що оскільки з оскаржуваним наказом №38-К від 24.10.2014 позивач був ознайомлений 27.10.2014, відтак ним не дотримано місячний строк звернення до суду із даним позовом, який поданий лише 21.01.2015.

Представницею Кабінету Міністрів України у заяві від 25.06.2025 також наголошено на пропуску позивачем місячного строку звернення до суду із даним позовом.

Позивачем через Електронний суд подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.06.2025 визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, вказані позивачем у клопотанні від 24.06.2025. Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу та поновлення на роботі - залишено без руху. Надано позивачу 10-ти денний термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

05.07.2025 позивач подав через Електронний суд заяву про поновлення строків звернення до суду в якій зазначив, що 27.10.2024 ознайомився із оскаржуваними документами та був шокований, як самими документами, так і положеннями, передбаченими Законом України "Про очищення влади". Зазначені нормативні та законодавчі акти ставили необ`єктивну, несправедливу і незаконну крапку на його подальшому суспільному житті, кар`єрі, суспільним і соціальним відносинах, а їх наслідки значно вплинули на його психологічний стан, стан його здоров`я та членів його родини.

Крім того, позивач зазначив, що у м. Києві після оприлюднення рішень КМУ від 16.10.2014 про звільнення низки державних службовців по Закону України "Про очищення влади" була складна соціально-політична ситуація, групи громадян розшукували публічних осіб, які ніби-то були причетні до дій передбачених Законом України "Про очищення влади" і здійснювали за ними насильницькі, принижувальні дії (це є загальновідомим, медіа зафіксованим фактом). На переконання позивача, в тому числі і ці дії вчинили певний вплив на його можливість вчасно звернутися до суду.

В обґрунтування своєї позиції позивач також послався на рішення Конституційного Суду України від 20.06.2019 №6-р/2019, рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 №2-р(ІІ)/2023, Конституційного Суду України від 16.09.2021 №6-р(ІІ)/2021, а також позицію Європейського Суду з прав людини, що висвітлена у рішеннях у справі "Ілліан проти Туреччини", у справі "Delcourt v.Belgium", у справі "Bellet v.France".

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 зауважив, що у нього не було жодних мотивів зловживати процесуальними правами та затягувати розгляд справи, а тому просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

Ухвалою суду від 08.07.2025 відмовлено у задоволенні заяви за підписом особи, яка діє від імені та в інтересах Кабінету Міністрів України в судах України Харчука Романа Ігоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з дорученням проведення відеоконференції Солом`янському районному суду міста Києва.

Позивач у судове засідання не прибув, 07.07.2025 через підсистему Електронний Суд подав заяву в якій він просив провести судове засідання, що призначене на 08.07.2025 о 13:00 год, без його участі.

У судовому засіданні представниця Державного агентства України з питань кіно зазначила, що підстави, які позивач вказує в клопотанні як поважні для пропуску строку на звернення до суду, не можуть бути враховані. У заяві, яка надана ОСОБА_1 , не відображаються ті обставини, на котрі він фактично посилається. Відповідно, вони не можуть бути поважними. Додатково, позивач не надає доказів настання таких подій. Наголошує, що питання про психічний стан позивача після настання таких подій, стосується лише 3 осіб, та ніяким чином на нього не впливають. Ті рішення, на які посилається позивач у своєму клопотанні, не можуть враховуватись до даної справи, оскільки не є тотожними.

Представник Кабінету Міністрів України у судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується довідкою від 30.06.2025 про доставку на електронну адресу повістки про виклик до суду, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Така позиція сформована Верховним Судом в постанові від 30.03.2020 у справі №826/10808/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 № 9901/14/21 (провадження № 11-127заі21).

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантують кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, під час застосування процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до суду, суд також враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 20.01.2021 у справі № 1140/2209/18.

У вказаному рішенні Верховний Суд дійшов висновку, що суди повинні звертати увагу на всі доводи позивача, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку позивача протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду, та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк з поважних причин.

Подібні висновки щодо оцінки наведених позивач обставин пропуску строку звернення до суду наведено також у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 826/10808/18.

Згідно змісту позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №975-р "Про Звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державного агентства з питань кіно" та наказ Державного агентства з питань кіно №38-К від 24.10.2014 про звільнення ОСОБА_1 .

Предмет позову пов`язаний із захистом гарантованого Конституцією України права на працю громадянину України.

З матеріалів справи слідує, що 24.10.2014 наказом Державного агентства з питань кіно №38-К "Про звільнення ОСОБА_1 ", підписаним головою Держкіно Ілленком П.Ю. позивачу було оголошено про існування розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №975-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державного агентства України з питань кіно", а також про звільнення його з займаної посади з 27.10.2014 з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" та виплату відповідних компенсацій.

В той час, за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів із даним позовом до суду позивач звернувся лише 21.01.2015, тобто поза межами місячного строку звернення до суду.

Разом з тим, судом з`ясовано, що позивач вчиняв активні дії та виявив належну зацікавленість з метою відновлення порушених прав, а саме звернувся до Держкіно України з заявою з обґрунтуванням незаконності свого звільнення та вимогою поновити на займаній посаді з відшкодуванням середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2014 по момент поновлення. Звернення до суду із позовом відбулося після одержання листа Держкіно України від 26.12.2014 з повідомленням про те, що звільнення відбулося із дотриманням вимог законодавства України.

В даному випадку, з урахуванням предмету спору та вчинення позивачем активних дій, які він вчиняв з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, а також з метою готування до звернення до суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, не жлпустив зайвих зволікань, а тому пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду, суд керується положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВРі яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (Конвенція), де закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Беручи до уваги факт звернення позивача до відповідача з із заявою щодо відновлення його порушених прав та отримання відповіді на таке звернення від 26.12.2014, а також те, що такі дії припали на перебіг строку звернення до суду, суд доходить висновку, що у даному випадку пропущення строку звернення до суду обумовлюється поважними та об`єктивними причинами.

Так, позивач звернувся до суду із позовом 21.01.2015, тобто у місячний строк з дня отримання листа - відповіді від відповідача. На думку суду, цей термін звернення не є надмірним, мотивація заяви про поновлення строку звернення та дії заявника є добросовісними, інших об`єктивних підстав обмежувати особу у доступі до правосуддя судом не встановлено.

В даному ж випадку, приймаючи до уваги предмет спору та обставини, викладені на обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку звернення, суд дійшов висновку за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення з даним адміністративним позовом та поновити позивачу строк такого звернення.

Керуючись ст.ст. 121, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою до Кабінету Міністрів України та Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу та поновлення на роботі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Головуючий суддя Комар Павло Анатолійович

Судді: Воробйова Інна Анатоліївна

Свентух Віталій Михайлович