Справа № 320/45890/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Київ № 320/45890/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого антикорупційного суду, керівника апарату Вищого антикорупційного суду Крикливенка Богдана Володимировича про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

адвокат Поліщук Д.О. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом Вищого антикорупційного суду (далі - відповідач 1/ВАКС), керівника апарату Вищого антикорупційного суду Крикливенка Богдана Володимировича (далі - відповідач 2) в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Вищого антикорупційного суду та керівника апарату Вищого антикорупційного суду щодо нерозгляду із залученням дисциплінарної комісії, з формуванням дисциплінарної справи та з пропозицією або поданням, дисциплінарної комісії згідно вимог Закону України «Про державну службу» та Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №1039, дисциплінарної скарги про вчинення працівниками апарату Вищого антикорупційного суду - головним спеціалістом відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення ОСОБА_3 та заступником начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку;

зобов`язати Вищий антикорупційний суд розглянути із залученням дисциплінарної комісії, з формуванням дисциплінарної справи та з пропозицією або поданням дисциплінарної комісії згідно вимог Закону України «Про державну службу» та Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1039, дисциплінарну скаргу про вчинення працівниками апарату Вищого антикорупційного суду - головним спеціалістом відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення ОСОБА_3 та заступником начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку;

визнати протиправними дії керівника апарату Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 щодо надання відповіді, викладеної у листі від 24.10.2023 за номером 03.12-23/11/2023, на дисциплінарну скаргу про вчинення працівниками апарату Вищого антикорупційного суду - головним спеціалістом відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення ОСОБА_3 та заступником начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку без розгляду із залученням дисциплінарної комісії, без формування дисциплінарної справи та без пропозиції або подання дисциплінарної комісії, тобто не у спосіб, як це передбачено вимогами Закону України «Про державну службу» та Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1039.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.10.2023 адвокатом позивачів ОСОБА_6 на ім`я керівника апарату Вищого антикорупційного суду подано скаргу на дії працівників апарату Вищого антикорупційного суду, в якій просив притягнути до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення ОСОБА_3 та заступника начальника документального забезпечення ОСОБА_4 . У відповіді на вказану скаргу керівником апарату Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 надано відповідь про відсутність в діях працівників апарату суду підстав для порушення дисциплінарного провадження. Звернувшись до Вищого антикорупційного суду із запитом щодо отримання інформації про документ, яким була оформлено рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження, представником позивачів отримано відповідь, що ухвалення рішення у формі окремого документа в разі відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження в разі відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження Законом України «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 04.12.2019 №1039, не передбачено. Вважає дії відповідачів протиправними. Просить суд задовольнити позов.

Відповідно до ухвали від 27.02.2024 (суддя Донець В.А.) судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи з підстав, зазначених у ньому.

Внаслідок автоматизованого розподілу матеріали справи були передані для розгляду судді Шевченко А.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року адміністративну справу №320/45890/23 прийняти до провадження. Вирішено проводити розгляд справи одноособово суддею Шевченко А.В. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що звернення до ВАКСу зі скаргою на дії працівників апарату суду, пов`язаних із повторним автоматизованим розподілом матеріалів кримінального провадження та подачу адміністративного позову у цій справі, є фактично спробою учасників кримінального провадження (сторони захисту) задовольнити свої інтереси, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, в поза процесуальному порядку, що є неприпустимим з огляду на зміст кримінального провадження та його мету. У спірних правовідносинах ВАКС і керівник апарату ВАКСу діяли виключно в межах своїх повноважень і в спосіб, визначений чинним законодавством. Просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.68-73).

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву навів аргументи ідентичні у відзиві Вищого антикорупційного суду. Просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с.74-77).

Представник позивачів у відповіді на відзив вказав про порушення відповідачами процедури розгляду дисциплінарної скарги, оскільки суб`єкт призначення не має повноважень щодо одноособового прийняття рішення про відсутність підстав для відкриття дисциплінарного провадження до наявності сформованої дисциплінарною комісією справи. Просить суд задовольнити позов (а.с.80-84).

Представник відповідача 1 надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що доводи позовної заяви зводяться до суб`єктивних суджень позивачів, які не ґрунтуються на правильному розумінні чинного законодавства України та фактично є втручанням у процесуальну діяльність Вищого антикорупційного суду. Вважає, що відповідачі використовують формалізований підхід до обґрунтування факту порушення їх прав (як сторін кримінального провадження) як підставу для звернення з позовом у цій справі. Просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.107-111).

Відповідач 2 надав суду заперечення на відповідь на відзив зміст яких ідентичний запереченням представника відповідача 1. Просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.112-114).

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

04.10.2023 адвокатом позивачів Поліщуком Д.О. на ім`я керівника апарату Вищого антикорупційного суду подано скаргу на дії працівників апарату Вищого антикорупційного суду, в якій просив притягнути до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення ОСОБА_3 та заступника начальника документального забезпечення ОСОБА_4 (а.с.18-34).

18.10.2023 адвокатом позивачів Поліщуком Д.О. подано на ім`я керівника апарату ВАКСу адвокатський запит щодо надання інформації про стан розгляду поданої 04.10.2023 скарги про вчинення дисциплінарного проступку працівниками апарату суду (а.с.35-37).

Листом Вищого антикорупційного суду від 24.10.2023 вих.№03.12-23/11/2023 за підписом керівника апарату суду ОСОБА_7 представника позивачів повідомлено, що в діях працівників апарату суду відстав для порушення дисциплінарного провадження не має (а.с.38).

21.11.2023 адвокатом позивачів Поліщуком Д.О. подано на ім`я керівника апарату ВАКСу адвокатський запит щодо надання інформації стосовно документу, яким було оформлено рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження (а.с.39-41).

Листом Вищого антикорупційного суду від 28.10.2023 вих.№03.11-04/367/2023 за підписом керівника апарату суду Богдана Крикливенка представника позивачів повідомлено, що ухвалення рішення у формі окремого документа в разі відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження в разі відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження Законом України «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 04.12.2019 №1039, не передбачено (а.с.42).

Вважаючи бездіяльність та дії відповідачів протиправними, позивачі звернулися до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Відповідно до частин першої-третьої статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) у системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди як суди першої та апеляційної інстанції з розгляду окремих категорій справ. Вищими спеціалізованими судами є: 1) Вищий суд з питань інтелектуальної власності; 2) Вищий антикорупційний суд. Вищі спеціалізовані суди розглядають справи, які віднесені до їх юрисдикції процесуальним законом.

Завданням Вищого антикорупційного суду є здійснення правосуддя відповідно до визначених законом засад та процедур судочинства з метою захисту особи, суспільства та держави від корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень та судового контролю за досудовим розслідуванням цих кримінальних правопорушень, дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а також вирішення питання про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави у випадках, передбачених законом, у порядку цивільного судочинства (стаття 3 Закону України від 07 червня 2018 року №2447-VIII «Про Вищий антикорупційний суд» із змінами, внесеними згідно із Законами від 31 жовтня 2019 року №263-IX, від 14 липня 2020 року №781-IX, (далі - Закон №2447-VIII)).

У частині першій статті 16 Закону №2447-VIII закріплено, що організаційне забезпечення роботи Вищого антикорупційного суду здійснюється апаратом Вищого антикорупційного суду відповідно до Закону №1402-VIII, приписами частин першої та третьої статті 155 якого внормовано, що організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що має наслідком звільнення його з посади.

При здійсненні автоматизованого розподілу справ, скарг, заяв, клопотань та інших передбачених законом процесуальних документів (далі - справи та інші процесуальні документи) Вищий антикорупційний суд керується КПК України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (із змінами), яким здійснюється правове регулювання відносин, пов`язаних із функціонуванням автоматизованої системи документообігу суду, та Засадами використання автоматизованої системи документообігу Вищого антикорупційного суду, затвердженими рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 03 вересня 2019 року №4 (із змінами), якими визначається порядок функціонування автоматизованої системи, правила застосування вказаного Положення з урахуванням юрисдикції та інстанційності суду, норм процесуальних кодексів і законів України.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 35 КПК України матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів. До автоматизованої системи документообігу суду в обов`язковому порядку вносяться: дата надходження матеріалів, скарги, клопотання, заяви або іншого процесуального документа, прізвище особи, стосовно якої подані документи, та їх суть, прізвище (найменування) особи (органу), від якої (якого) надійшли документи, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який здійснював судове провадження, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом. Доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату відповідного суду згідно з їх функціональними обов`язками.

Приписами статті 80 КПК України закріплено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, розподіл справ та інших процесуальних документів у Вищому антикорупційному суді здійснюється в автоматичному режимі автоматизованою системою. Однією із цілей запровадження автоматизованого розподілу є дотримання принципу розгляду справ та інших процесуальних документів неупередженим судом, а запобіжниками порушення такого елементу права на справедливий суд як неупередженість суду, порушення встановленого статтею 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи, процесуальний закон визначив інститут відводу, за правилами якого учасник процесу може заявити відвід судді, а суддя - самовідвід. Порушення порядку автоматизованого розподілу справ та інших процесуальних документів може вказувати на їхній розгляд незаконним складом суду, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону може бути однією із підстав для оскарження рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції, якщо таке рішення підлягає оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2018 року в справі №820/5586/16 вказала на те, що дії суду (судді), вчинені при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є процесуальними, а не управлінськими. Оскарження в будь-який спосіб процесуальних актів, дій (бездіяльності) судів і суддів при розгляді конкретної справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади.

Згідно висновків, зробленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року в справі №521/18287/15-ц, обов`язок працівників апарату відповідного суду зареєструвати та розподілити подану позовну заяву в АСДС належить до владних управлінських функцій суду, адже цей обов`язок спрямований на виконання повноважень, закріплених процесуальним законом і Положенням про АСДС, а тому спір за позовом фізичної особи, яка звернулася до суду, але він не виконав обов`язку щодо реєстрації та розподілу через автоматизовану систему документообігу позовної заяви, необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Натомість дії учасника справи у разі його незгоди з порядком розподілу справ відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду випливають із процесуального закону, який не передбачає у таких випадках можливості подання цим учасником справи позову до працівників апарату відповідного суду. Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду (працівників апарату суду), відповідно ухваленого або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду (такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року в справі №640/21170/18, та Верховним Судом у постанові від 16 січня 2020 року в справі №826/16580/17).

У постанові від 31 жовтня 2018 року в справі №826/14690/17 Верховний Суд зазначив, що здійснення відповідальними особами заходів, пов`язаних з автоматичним розподілом справ (матеріалів) між суддями, у тому числі виконання керівником апарату суду своїх функціональних обов`язків, пов`язаних з повторним автоматизованим визначенням запасного (слідчого) судді, не породжує виникнення публічно-правових відносин між особою, яка є учасником судового процесу (кримінального провадження), та відповідними посадовими особами судової установи. Здійснення керівником апарату суду або іншою особою функцій, пов`язаних з судовим розглядом справи, не може бути самостійним предметом судового розгляду. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади. Право особи, яка бере участь у судовому процесі (кримінальному провадженні) на незалежний і безсторонній суд забезпечується у передбачений процесуальним законодавством спосіб, у тому числі реалізацією права заявити відвід судді, можливістю оскарження рішення з підстав розгляду справи (заяви, інших матеріалів) незаконним складом суду, якщо таке рішення може бути оскаржене, тощо.

Так, не погоджуючись із діями відповідальних працівників апарату ВАКСу щодо забезпечення автоматизованого розподілу в рамках кримінального провадження №0000380, а також порядку та способу інформування про це було подано відповідну скаргу.

Правовідносини щодо дисциплінарної та матеріальної відповідальності державних службовців, зокрема регулюються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889).

Керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (пункт 3 частини першої статті 2 Закону № 889).

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (пункт 7 частини першої статті 2 Закону № 889).

Згідно положень пунктів 9 та 10 частини другої статті 17 Закону № 889 керівник державної служби: розглядає скарги на дії або бездіяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»; приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Відповідно до положень частини першої статті 64 Закону №889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Організаційне забезпечення роботи Вищого антикорупційного суду здійснюється апаратом Вищого антикорупційного суду відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина перша статті 16 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд».

Організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. Добір працівників апарату суду здійснюється на конкурсній основі, крім випадків переведення державних службовців відповідно до законодавства про державну службу (частини перша та п`ята статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною першою статті 65 Закону № 889 встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно частини першої статті 68 Закону № 889 дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Частиною першою статті 69 Закону № 889 визначено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

З наведених судом положень нормативно-правових актів вбачається, що розгляд скарг на дії або бездіяльність працівників апарату ВАКСу, а також прийняття рішення про притягнення чи не притягнення таких працівників до відповідальності приймає керівник апарату Вищого антикорупційного суду.

Фактично звертаючись до ВАКСу зі скаргою на дії працівників апарату суду, представник позивачів фактично не погоджувався із автоматизованим розподілом матеріалів у кримінальному провадженні №0000380, оскарження якого має здійснюватися у спосіб, передбачений відповідним процесуальним законодавством.

Тобто, порушенні у скарзі питання належать до процесуальної діяльності Вищого антикорупційного суду, а ніяк до посадових обов`язків відповідних працівників суду, які на думку позивачів допустили дисциплінарний проступок.

З огляду на що суд погоджується, що відповідачі у спірних правовідносинах діяли в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спірні рішення повинні оцінюватися на відповідність дотримання принципу законності. Такий принцип відображено у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року, по справі №П/9901/5/181800/399/17, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом не встановлено порених прав позивачів в межах предмету судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.