Справа № 755/13012/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/379/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"23" липня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - не більше як десять днів з дня отримання копії ухвали.

Підставами для залишення позову без руху визначено необґрунтованість заявленого представником позивача клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, необхідність подання заяви, із зазначенням інших підстав для поновлення строку, та долученням доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску.

Відповідно до частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною шостою статті 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 15 липня 2025 року, що міститься в матеріалах справи, ухвалу про залишення позову без руху від 15 липня 2025 року доставлено до електронного кабінету представника позивача адвоката Каїна Ю.В. о 23-10 год.

Таким чином, ухвалу про залишення позову без руху від 15 липня 2025 року вручено позивачеві 16 липня 2025 року.

18 липня 2025 року (вхід. № 41676) до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Каїна Ю.В., про поновлення процесуального строку. На обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що оскаржувану постанову від 16 січня 2025 року № Б/601 винесено без належного завчасного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, повістка про виклик на 16 жовтня 2024 року позивачем не отримувалася. В копії постанови відсутні будь-які відомості про отримання позивачем її копії. Копію оскаржуваної постанови адвокат Каїн Ю.В. отримав лише 30 червня 2025 року звичайним поштовим зв`язком у поштову скриньку. Отримання поштового відправлення вказаним способом не передбачає фіксації факту вручення. Відлік строку на оскарження має розпочинатися саме з 30 червня 2025 року. Крім того, 29 квітня 2025 року адвокатом Каїном Ю.В. зроблено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання інформації про підстави надання позивачеві статусу особи, яка порушує правила військового обліку. У відповідь на цей запит, отриманий 27 травня 2025 року (вих. №12/341) вперше було зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову від 16 січня 2025 року № Б/601. Зазначені обставини є об`єктивними та не залежали від волі позивача та його представника.

Вивчивши зміст заяви про поновлення пропущеного процесуального строку та додаткових пояснень, суд зазначає таке.

Положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Оскаржувану постанову № Б/601 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП винесено 16 січня 2025 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження такої постанови тривав до 27 січня 2025 року (включно).

Позов подано до суду 08 липня 2025 року засобами поштового зв`язку (вхід. від 11 липня

2025 року, № 39975), тобто з пропуском встановленого статтею 286 КАС України 10-денного строку звернення до суду з відповідної заявою.

На обґрунтування заявленого клопотання представник позивача - адвокат Каїн Ю.В., зазначив, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд адміністративної справи 16 січня

2025 року. В копії постанови від 16 січня 2025 року № Б/601 відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав копію даної постанови. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 30 червня 2025 року звичайним поштовим зв`язком в поштову скриньку.

До матеріалів позовної заяви долучено копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16 січня 2025 року № Б/601 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, копію адвокатського запиту адвоката Каїна Ю.В. до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29 квітня 2025 року, вих. № 29-03/25, копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 на адвокатський запит від 27 травня 2025 року, вих.

№ 12/341.

Водночас, доказів вручення позивачеві копії оскаржуваної постанови 30 червня 2025 року до матеріалів справи не долучено.

У повторно поданому клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку представник позивача - адвокат Каїн Ю.В., також зазначає, що копію оскаржуваної постанови представник отримав

30 червня 2025 року засобами поштового зв`язку простим поштовим відправленням, у зв`язку із чим позбавлений можливості надати докази вручення такого поштового відправлення.

Водночас, представник також зазначив, що 29 квітня 2025 року адвокатом Каїном Ю.В. зроблено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання інформації про підстави надання позивачеві статусу особи, яка порушує правила військового обліку у додатку «Резерв+».

Таким чином, про встановлення порушення правил військового обліку позивачеві було відомо ще 29 квітня 2025 року.

Також адвокат зазначає, що у відповідь на адвокатський запит, отриманий 27 травня 2025 року (вих. №12/341) вперше було зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову від 16 січня 2025 року № Б/601.

Тобто, представник зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався 27 травня

2025 року із відповіді на адвокатський запит.

При цьому, доказів вручення оскаржуваної постанови саме 30 червня 2025 року позивач не надає, про необхідність додаткового строку на отримання відповідних доказів позивач та його представник не зазначають. З відповідними запитами до оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» позивач та його представник також не зверталися.

Також позивач та його представник не зазначають про обставини, які перешкоджали отримати копію оскаржуваної постанови у відповідному територіальному ТЦК та СП у період з 29 квітня 2025 року по 30 червня 2025 року.

Слід зазначити, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк позов до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для звернення до суду пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини та причини їх виникнення.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 90 КАС України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу позивача, що поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.

Суд наголошує на тому, що невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення адміністративного позову, та як наслідок, повернення її позивачеві, в тому числі відмова у відкритті, не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає позов, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину процесуального строку реалізовувати право на звернення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Разом з тим, наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник проти Росії», пункт 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті

6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивачем не наданого обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною четвертою статті 169 КАС України.

При цьому враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року № 9901/258/ (11-331заі20) про те, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 294 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Хромова