Справа № 140/8894/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8894/24 пров. № А/857/2175/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №140/8894/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Каленюк Ж.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 25 листопада 2024 року) , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач1) , Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ( далі відповідач2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 06 серпня 2024 року №92 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу»; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), зарахувавши до державної служби періоди роботи в митних органах з 07 грудня 1990 року по 06 березня 2012 року та врахувавши довідки Волинської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії від 26 липня 2024 року №7.3-22/49-106 та №7.3-22/49/107 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV). Позивач 30 липня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. Проте йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби 20 років. Так до стажу державної служби не зараховано період роботи в органах Державної митної служби України. Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що оскільки на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ не перебував на державній службі, досяг необхідного віку (63 роки) та у нього наявний необхідний стаж (понад 20 років, здобутий на посадах державної служби до 01 травня 2016 року), то він має право на призначення пенсії (в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі), а відповідач протиправно не зарахував період його роботи в органах державної митної служби з 07 грудня 1990 року по 06 березня 2012 року, який на підставі пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), підлягає зарахуванню до стажу державної служби. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №140/8894/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 серпня 2024 року №92.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 30 липня 2024 року згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 07 грудня 1990 року по 06 березня 2012 року та здійснивши обчислення пенсії для її виплати (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок Волинської митниці від 26 липня 2024 року №7.3-22/49-106 та №7.3-22/49/107.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в м. Києві оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно записів трудової книжки гр. ОСОБА_1 з 07.12.1990 по 06.03.2012 працював в органах Митної служби України. Наявний запис про прийняття присяги державного службовця 07.06.1995 року. Відомості про присвоєння рангу державного службовця після прийняття присяги відсутні. 01.03.1994 року вперше присвоєно персональне звання «Радник митної служби II рангу».

Таким чином, для зарахування періодів роботи в органах Митної служби України до стажу державної служби підстави відсутні, оскільки у період роботи у вказаних органах гр. ОСОБА_1 присвоювалися персональні та спеціальні звання.

Оскільки у гр. ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Постановою №622, право на призначення пенсії за віком згідно Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-УІІІ «Про державну службу» відсутнє.

Враховуючи викладене вище, прийнято рішення гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 30.07.2024 року №1010 відмовити.

Отже, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 13 лютого 2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 09 червня 2021 року №92 та розрахунком стажу (форма РС-право).

30 липня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив перевести його на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Як видно з розписки-повідомлення, разом із заявою про перехід на пенсію за іншим законом позивач надав довідки Волинської митниці від 26 липня 2024 року №7.3-22/49-106 та від 26 липня 2024 року №7.3-22/49/107.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в м. Києві з прийняттям рішення від 06 серпня 2024 року №92 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно Закону №889-VIII. Таке рішення мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 20 років стажу на посадах, віднесених до посад державних службовців. Зазначено, що відповідно до підпункту 17 пункту 3 статті 3 Закону №889-VIII його дія не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, тому оскільки 01 березня 1994 року позивачу вперше присвоєно персональне звання «радник митної служби ІІ рангу», то період роботи в органах державної митної служби неможливо зарахувати до стажу державного службовця.

Апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

20.07.2024 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, якою затверджені зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Постанова №823).

Згідно з пунктом 3 цієї Постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування (з 20.07.2024 року) та застосовується з 01.01.2024.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що згідно з вищевказаною постановою, до Порядку №622 внесено ряд змін, зокрема доповнено його додатком №1, який містить нові форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця.

Як встановлено судом першої інстанції, що спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII за умов, визначених у Законі №889-VIII. При цьому із змісту оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в м. Києві встановлено, що єдиною підставою відмови ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII є відсутність стажу державної служби.

ГУ ПФУ в м. Києві при обчисленні стажу державної служби позивачу не врахувало період роботи в органах митної служби з 07 грудня 1990 року по 06 березня 2012 року.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (Порядок №283). Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).

Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Із відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач з 07 грудня 1990 року призначений на посаду інспектра Ягодинської митниці, з 01 вересня 1994 був переведений на посаду головного інспектора, з 01 вересня 1996 року був призначений на посаду начальника відділу митниці, з 01 квітня 1997 року обіймав посаду старшого зміни-головного інспектора митного посту «Ягодин», з 01 червня 1998 був призначений головним інспектором вантажного відділу митного посту «Ягодин», з 01 серпня 1998 року був переведений на посаду головного інспектора вантажно-пасажирського відділу село Римачі митного посту «Ягодин», з 10 березня 1999 року переведений на посаду головного інспектора митного посту «Ягодин», з 01 липня 1999 року був призначений на посаду старшого інспектора вантажно-пасажирського відділу «Ягодин», з 10 вересня 2002 року був переведений на посаду начальника сектору обробки інформації, контролю та аналізу митного посту «Ягодин», з 01 лютого 2003 року був переведений на посаду начальника сектору №1 відділу оформлення транспортних засобів, з 25 вересня 2003 року був переведений на посаду начальника сектору №3 відділу оформлення транспортних засобів, з 05 березня 2004 року був переведений на посаду начальника сектору №1 відділу оформлення транспортних засобів, з 01 квітня 2004 року був переведений на посаду начальника сектору №2 відділу оформлення транспортних засобів, з 10 квітня 2009 року переведено на посаду головного інспектора відділу митного оформлення №1, з 01 травня 2010 року переведений на посаду головного інспектора митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2, з 27 жовтня 2010 року по 06 березня 2012 року обіймав посаду головного інспектора сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №2.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_1 01 березня 1994 року присвоєно персональне звання «інспектор митної служби II рангу»; 07 червня 1995 року він прийняв присягу державного службовця; 23 квітня 1996 року позивачу присвоєно персональне звання «інспектор митної служби І ранку», 22 серпня 1997 року - персональне звання «радник митної служби III рангу», 28 грудня 2002 року - персональне звання «радник митної служби II рангу», 01 квітня 2004 - спеціальне звання «інспектор митної служби І рангу», 29 червня 2005 року - спеціальне звання «радник митної служби III рангу», 21 червня 2006 року - спеціальне звання «радник митної справи II рангу».

Статус посадових осіб митної служби України визначені частинами першою, другою статті 569, частиною першою статті 588 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року №4495-VI): посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача визначено, що посадові особи митних органів, які одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Наведене дає підстави дійти висновку, що період роботи позивача в митних органах з 07 грудня 1990 року по 06 березня 2012 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Разом із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивач, який на час звернення не займав посаду державної служби, подав довідки Волинської митниці: від 26 липня 2024 року №7.3-22/49-106 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, визначеною додатком 4 до Порядку №622 (а.с.27), та від 26 липня 2024 року №7.3-22/49/107 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою, визначеною додатком 6 до Порядку №622 (а.с.26). На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; довідки видані на підставі особових рахунків, розрахункової відомості, штатного розпису про нараховану та виплачену заробітну плату за посадою головний інспектор.

Жодних заперечень щодо форми та змісту довідок, підстав їх видачі, періодів, за який вказана заробітна плата для призначення пенсії тощо відповідачем 1 не наведено, а судом не встановлено. Такі довідки є джерелом інформації для обчислення згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ розміру пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, розрахунок якої є невід`ємною частиною прийняття рішення органом Пенсійного фонду при її призначенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №140/8894/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін