Справа № 760/10939/24
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/542/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омельяненко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в місті Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, та просила скасувати постанову серії ЕНА №2042657 від 01.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обгрунтуваннявимог позивач зазначила, що 01.05.2024 вона керуючи автомобілем на автодорозі Н-03 Житомир - Чернівці 198 км, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год, рухалася зі швидкістю 77 км/год, чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 27км/год. Швидкість руху зафіксована приладом Тrucam 008385, чим порушив п. 12.9 б ПДР. Вона заперечила проти порушення Правил дорожнього руху та зазначила, що рухалась на автодорозі в Хмельницькій області поза межами населеного пункту. Дорога мала по дві смуги в кожному з напрямків. Вона здійснювала рух в крайній лівій смузі руху з двох наявних. Швидкість руху на дорозі поза межами населеного пункту була в межах 60 км/год. Допустима швидкість якого дозволена 90 км/год, а також закон передбачає межу 20 км/год, що свідчить про те, що вона рухалась з дотриманням швидкісного режиму. Після зупинки транспортного засобу висловила незгоду та повідомила, що їхала зі швидкість 60 км/год поза межами населеного пункту, що відповідає вимогам закону. Також зазначила, що на шляху не було жодних дорожніх знакіа обмеження швидкості. Крім того зазначила, що вона здійснювала рух у крайній лівій смузі на дорозі з двома смугами руху в одному напрямку (права смуга була зайнята колоною вантажних авто) і що на даній ділянці дороги з двома смугами руху відсутні жодні дублюючі дорожні знаки, які б позначали наявність населеного пункту чи обмеження швидкості. Крім того, лазерний вимірювач швидкості тримався інспектором в руках, тому заміри швидкості руху у її ситуації були проведені за межами і не у спосіб визначений законодавством, а також він має обгрнутований сумнів у точності фіксації показників швидкості.

Крім того, вважає, що інспектор поліції порушив порядок розгляду справи та винесення постанови, фіксації правопорушення, крім того знак був розташований з порушенням державних стандартів. На підставі викладеного, позивачка просить суд скасувати зазначену постанову.

08.05.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику (повідомлення) сторін.

За змістом відзиву представник відповідача заперечував проти задоволення позову вказуючи на те, що 01.05.2024 о 10.42 год. під час патрулювання поліцейськими було помічено та зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості Тrucam LTI 20/20 008385, як громадянка ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 77 км/год, чим порушила вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (максимально дозволена швидкість 50 км/год), а саме перевищення швидкості на 27 км/год, чим порушила вимоги п.12.9 б ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Після цього позивач була зупинена працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення її до відповідальності. Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується фото-, відео-матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів Тrucam LTI 20/20 008385. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 Тrucam ІІ отримав сертифікат перевірки типу від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18 Rev.0., який дісний до 26.12.2028. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29285 чинного до 07.11.2024.,за результатми повірки встановлено, що даний засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Тrucam LTI 20/20 №ТС008385 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховуєься похибка приладу ± 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі Тrucam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку зміст інформації про порушення правил дорожного руху від моменту фіксації приладом Тrucam. Також зазначили, що можливість використання виробу Тrucam LTI 20/20 виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявність виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Крім того, на відеозаписі приладу Тrucam LTI 20/20, файл «_13200_0501_104125» під час фіксування швидкості автомобіля позивача видно, що зображення чітке, позначка оптичного прицілу спрямована саме на транспортни засіб з номерним знаком НОМЕР_1 .

Щодо законності швидкості руху на даній ділянці зауважили, що згідно відповіді «Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області на вказаній ділянці, а саме 198 км +150 м встановлені дорожні знаки (3.29, 5.76 з додатковою табличкою 7.2.1яка позначає зону дії знаку). Дані знаки були встановлені відповідно до вимоги УПП №24, №25. Встановлення вищевикладених знаків передбачається лише за наявності знаку 1.39, який там також встановлено. Даний знак позначає аварійно небезпечну ділянку. Тому і УПП в Хмельницькій області було прийнято рішення здійснювати контроль швидкісного режиму на даній ділянці автодороги. Підтвердження наявності вказаних знаків слугує відеозапис (2024_07_12_11-11-17).

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 01.05.2024 інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області винесена постанова відносно позивача серії ЕНА №2042657 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом постанови, 01.05.2024 о 10 год. 42 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем на АД НО-3 Житомир - Чернівці 198 км 150 м, не виконала вимогу д.з. 3.29 обмеження максимальна швидкість 50 км/год., рухалась зі швидкістю 77 км/год, чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 27 км/год. Швидкість вимірювалася приладом ТruCam № ТС008385 чим порушила п.12.9 б ПДР, та скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що вона не виконала вимог дії знаку 3.29, рухалася зі швидкістю 77 км/год, перевищуючи обмеження швидкості руху в зоні дії вказаного знаку.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відеозапису з місця події вбачається, що швидкість транспортного засобу - автомобіля Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача в момент фіксації швидкості руху становила 77 км/год.

При цьому фіксація швидкості руху здійснювалася приладом TruCam № ТС008385.

Так, на дослідженому відеозаписі зафіксовано, що всі знаки, передбачені п.12.9 ПДР щодо обмеження максимальної швидкості руху на місці фіксації перевищення якої позивачем, встановлені згідно ДСТУ та є обов`зковими для виконання.

Обставин щодо наявності дорожнього знаку 3.29 позивач при зверненні до суду не спростовує, як і не спростовує її зупинку інспектором, надання посвідчення водія, пояснень з приводу фіксації швидкості її автомобіля, заперечуючи лише законність дій інспектора УПП при винесенні постанови, та законність застосування приладу вимірювання швидкості руху, застосованого відповідачем, відсутність дублюючого знаку та погану видимість знаку.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

За нормами розділу 33 ПДР, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» - забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові -50.

Згідно з п. 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 б) ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пунктів 1,3, 1.4 та 1.5 Правил дорожньогоруху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про метрологію» результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно ч.1.2 ст.8 даного Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності,регламентованим для таких засобів,у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки, до якого включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruCam», було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

26.12.2018 фірмі Laser Technology, Inc., яка с виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18 Rev.0.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29285, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14.02.2019 р. та чинного до 07.11.2024 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС008385 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування.

Можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 року №04/05/02-1179/ВС1, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSО/IЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - Trucam LTI 20/20 , спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП.

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження позивача в частині неправомірності застосування інспектором при зупинці транспортного засобу та винесенні постанови про застосування адміністративного стягнення лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст.258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надала. При цьому, суд звертає увагу на те, що обставини того, що знак на дорозі позивачу не було видно має довести саме позивач, однак таких доказів не представлено.

Згідно пп.10.2.4 ДСТУ 4100-2014 на які посилалася позивач, передбачають, що дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускаєтся установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

На дорогах з двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки можуть дублюватись. Необхідність дублювання знаків визначають залежно від конкретних дорожніх умов. Дублюючі знаки повинні установлюватись на розділювальній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Необхідно звернути увагу, що за змістом зазначених вимог не передбачено обовязковість встановлення дублюючих знаків, вони можуть бути встановлені, їх необхідність визначається від конкретних умов, що в даному випадку також не знайшло свого підтвердження. Отже, відсутність дублюючих знаків, не звільняє від відповідальності за порушення вимог дорожніх знаків.

В той же час надані докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст.249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає дії відповідача правомірними, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст. 2,5,9,77,90,255,268,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя І.А. Усатова