Справа № 380/17363/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 рокусправа № 380/17363/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського державного університету безпеки життєдіяльності ДСНС України до Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС України (місцезнаходження: вул. Клепарівська, 35, м. Львів, 79007; ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції ядерного регулювання України (місцезнаходження: вул. Арсенальна, 9/11, м. Київ, 01011; ), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати Постанову Державної інспекції ядерного регулювання України №ПсЮО-22/38 про накладення штрафу за порушення вимог Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» від 10 липня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.02.2024 позивачем на вимогу Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Західної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України (далі - Західна інспекція) було подано Форму реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання для реєстрації портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, отриманого від ДСНС, у Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання.

27.05.2024 позивачем було отримано протокол про порушення вимог Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» №ПрЮО-16/38 від 23.05.2024 (вхід. № №90/1644 від 27.05.2024), складений державним інспектором Західної інспекції Мазурчак О. (далі - Протокол). Згідно з Протоколом Західною інспекцією було встановлено порушення абзацу сьомого частини першої статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» здійснення діяльності з використання джерела іонізуючого випромінювання без отримання ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання.

Зазначає, що позивачем Західній інспекції було надіслано лист (вих. № 90 01-1660/90 12), в якому повідомлено, що портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 університетом не використовувався, не використовується та не буде використовуватися, перебуває на тимчасовому зберіганні в заводському упакуванні та буде переданий до іншого підрозділу за потребою.

Крім цього, повідомлено, що відповідно до пп. 4 п. 3 Критеріїв, за якими діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання звільняється від ліцензування, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 16.11.2011 № 1174, діяльність з використання нерадіонуклідних установок чи пристроїв, які генерують іонізуюче випромінювання, звільняється від ліцензування за умов неперевищення прискорювальної напруги рентгенівських апаратів 85 кВ.

Згідно Форми реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання на портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063, який зареєстрований в Державному регістрі ДІВ та доз за номером 8-01- його прискорювальна напруга не перевищує 70 кВ.

Таким чином, вважає, що використання портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063 не потребує ліцензування. Проте, не зважаючи на аргументи позивача, відповідач виніс спірну у цій справі постанову про накладення штрафу за порушення вимог Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії».

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з підстав, наведених у позові, тому просить його задовольнити.

Ухвалою судді від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що листом від 21.02.2024 позивач звернувся до Держатомрегулювання, в якому інформував, що на його балансі знаходиться джерело іонізуючого випромінювання - портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 та просив надати реквізити для оплати його реєстрації в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз.

Оскільки, використання портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, що належить позивачу, не відповідає умовам підпункту 3 пункту 3 Критеріїв і така діяльність не підлягає звільненню від ліцензування, позивач був поінформований Держатомрегулюванням щодо необхідності отримання ліцензії у встановленому законодавством порядку листом від 28.02.2024. 20.03.2024 від позивача надійшла заповнена Форма реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання, для здійснення реєстрації джерела іонізуючого випромінювання в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз. За наданою в ній самим позивачем інформацією, 07.08.2023 ним було отримано джерело іонізуючого випромінювання - портативний рентгенівський апарат REMEXKA6, зав. № СН КА6-CV05063. Портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 було зареєстровано в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз за № 8-01-.

Листом за № 38-28/4491-5009 від 27.03.2024 позивач був повторно поінформований про необхідність отримання ліцензії, при цьому, було встановлено термін подання заяви на отримання ліцензії та документів до неї до 10.05.2024. Однак, у встановлений термін заява позивача на отримання ліцензії не була подана.

Позивач, не зважаючи на інформування з боку відповідача, самостійно і не правильно відніс діяльність з використання джерела іонізуючого випромінювання, яку він провадить, до такої, яка може провадитись без ліцензії за умови здійснення державної реєстрації джерела іонізуючого випромінювання.

У зв`язку з цим, відповідачем складено протокол №ПрЮО-16/38 від 23 травня 2024 року, відповідно до вимог пункту 6 Порядку розгляду справ про порушення вимог законодавства та застосування санкцій до суб`єктів діяльності у сфері використання ядерної енергії, затвердженого наказом Держатомрегулювання від 28.12.2012 за № 256 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2013 за № 170/22702) (далі Порядок).

Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку відповідачем своєчасно було повідомлено позивача про місце, дату та час розгляду справи про правопорушення 30.05.2024 позивачем було скеровано до відповідача лист за № 9001-1660/9012, в якому він виклав ті ж заперечення, що наведені в позовній заяві і на які йому було дано відповідь 01.07.2024 листом за №38-26/8253-8742. Розгляд справи здійснювався 10.07.2024 відповідно до пункту 13 Порядку за участю представника позивача в режимі відеоконференції.

За результатами розгляду матеріалів справи про порушення, відповідальність за які передбачена статтею 17-1 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» відповідачем встановлено факт здійснення позивачем діяльності з використання джерела іонізуючого випромінювання, а саме портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063 (вид робіт отримання (придбання), зберігання) без отримання ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання, що є порушенням абзацу сьомого частини першої статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» та винесено Постанову № ПсЮО-22/38, якою накладено на позивача штраф у розмірі 8500 грн.

Таким чином, вважає, що протокол № ПрЮО-16/38 від 23 травня 2024 року та винесена на його підставі постанова № ПсЮО-22/38 від 10 липня 2024 року оформлені з дотриманням вимог діючого законодавства у сфері безпеки використання ядерної енергії, умови накладання штрафу на суб`єктів діяльності не порушувались, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС Українии листом від 21.02.2024 за № 90 341-3-423/90 27 звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України, в якому інформував, що на його балансі знаходиться джерело іонізуючого випромінювання - портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 та просив надати реквізити для здійснення оплати за проведення його реєстрації в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз.

Листом від 28.02.2024 № 38-26/3267-3967 відповідач поінформував позивача, що для реєстрації рентгенівського апарату REMEX-КА6 у Державному регістрі ДІВ ЛБУ БЖД необхідно до 15.03.2024 подати до Західної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки реєстраційну картку нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання (2 примірники) та документ про сплату реєстраційного збору.

Крім цього, для отримання ліцензії на провадження окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії (види робіт: зберігання, експлуатація) ЛДУ БЖД необхідно подати до Держатомрегулювання чи її територіального органу заяву та документи відповідно до вимог Положення про перелік та вимоги щодо форми та змісту документів, що подаються для отримання ліцензії на провадження окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії, затвердженого наказом Державної інспекції ядерного регулювання України 06.08.2012 №153.

В подальшому, 20.03.2024 від позивача до відповідача надійшла заповнена Форма реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання, для здійснення реєстрації джерела іонізуючого випромінювання в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз, а також копія платіжної інструкції № 390 від 07.03.2024 щодо оплати реєстраційного збору. При цьому, дата заповнення реєстраційної картки вказана суб`єктом діяльності, як « 08.02.2024».

Листом за № 38-28/4491-5009 від 27.03.2024 позивач був повторно поінформований про необхідність отримання ліцензії на провадження окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії (види робіт: зберігання, експлуатація), при цьому, було встановлено термін подання заяви на отримання ліцензії та документів до неї до 10.05.2024, однак відповідна заява позивачем подана не була.

У зв`язку з цим, відповідачем складено протокол №ПрЮО-16/38 від 23 травня 2024 року про порушення Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності ДСНС України вимог Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії».

30.05.2024 позивачем було скеровано до відповідача лист за № 9001-1660/9012, в якому зазначив, що портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 університетом не використовувався, не використовується та не буде використовуватися, перебуває на тимчасовому зберіганні в заводському упакуванні та буде переданий до іншого підрозділу за потребою. Крім цього, повідомлено, що згідно Форми реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання на портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063, який зареєстрований в Державному регістрі ДІВ та доз за номером 8-01-, його прискорювальна напруга не перевищує 70 кВ. Таким чином, вважав, що використання портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063 не потребує ліцензування.

Листом від 01.07.2024 №38-26/8253-8742 відповідач знову проінформував позивача про те, що Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності з 07.08.2023 провадиться діяльність з використання джерела іонізуючого випромінювання (види робіт - отримання (придбання), зберігання) без отримання відповідної ліцензії (вимога ст. 7 Закону України «Про дозвільну діяльність в сфері використання ядерної енергії»).

Водночас, підпункт 4 пункту 3 Критеріїв, за якими діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ) звільняється від ліцензування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2011 р. №1174 (далі - Критерії), не може бути застосований до наявного портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6 (максимальна прискорювальна напруга 70 кВ), оскільки він не є рентгенівським апаратом, призначеним для рентгеноструктурного аналізу. Він також не є дентальним рентгенівським апаратом або мамографом (підпункти 1, 2, 6 пункту 3 Критеріїв). Для звільнення діяльності з використання наявного портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6 від ліцензування може бути застосований підпункт 3 пункту 3 Критеріїв (у разі наявності відповідних вимірювань). Таким чином, підстав для скасування протоколу №ПрЮО-16/38 від 23.05.2024 немає. Відповідно до листа Західної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки від 13.06.2024 №38-14/01/7579 повідомлено, що розгляд справи про порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 17 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» відбудеться 10.07.2024 об 11.00 год.

10.07.2024 за результатами розгляду матеріалів справи про порушення, відповідальність за які передбачена статтею 17-1 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії», начальником Управління (начальником Західної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки на правах самостійного управління) заступником Головного державного інспектора з ядерної та радіаційної безпеки України встановлено факт здійснення позивачем діяльності з використання джерела іонізуючого випромінювання, а саме портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063 (вид робіт отримання (придбання), зберігання) без отримання ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання, що є порушенням абзацу сьомого частини першої статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» та винесено Постанову № ПсЮО-22/38, якою накладено на позивача штраф у розмірі 8500 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 363, Державна інспекція ядерного регулювання України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Держатомрегулювання у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Держатомрегулювання відповідно до покладених на неї завдань, а саме державного регулювання безпеки використання ядерної енергії, здійснює, зокрема: визначення критеріїв та вимог безпеки, додержання яких обов`язкове під час використання ядерної енергії, відповідно до яких затверджує: норми та правила з ядерної та радіаційної безпеки; вимоги та умови безпеки (ліцензійні умови) провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії; ліцензування в установленому законодавством порядку діяльності з видобування, переробки уранових руд, переробки та зберігання радіоактивних відходів, використання джерел іонізуючого випромінювання, виробництва джерел іонізуючого випромінювання, перевезення радіоактивних матеріалів; державний нагляд за додержанням законодавства, умов виданих документів дозвільного характеру, норм, правил з питань ядерної та радіаційної безпеки, вимог фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання, обліку та контролю ядерних матеріалів та інших джерел іонізуючого випромінювання; застосовує в межах повноважень, передбачених законом, примусові заходи до юридичних і фізичних осіб у разі порушення ними законодавства, умов виданих документів дозвільного характеру, норм, правил з питань ядерної та радіаційної безпеки, вимог фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання, обліку та контролю ядерних матеріалів та інших джерел іонізуючого випромінювання.

Згідно преамбули Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР (далі - Закон №39/95-ВР) цей Закон є основоположним у ядерному законодавстві України. Він встановлює пріоритет безпеки людини та навколишнього природного середовища, права і обов`язки громадян у сфері використання ядерної енергії, регулює діяльність, пов`язану з використанням ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання, встановлює також правові основи міжнародних зобов`язань України щодо використання ядерної енергії.

У частині 1 статті 1 цього Закону наведено терміни та визначення, які вживаються у такому значенні:

- використання ядерної енергії - це сукупність видів діяльності, пов`язаних з використанням ядерних технологій, ядерних матеріалів, джерел іонізуючого випромінювання у науці, виробництві, медицині та інших галузях, а також видобуванням уранових руд та поводженням з радіоактивними відходами;

- джерело іонізуючого випромінювання - фізичний об`єкт, крім ядерних установок, що містить радіоактивну речовину, або технічний пристрій, який створює або за певних умов може створювати іонізуюче випромінювання.

Статтею 26 Закону №39/95-ВР передбачено, що використання ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання на території України базується на дозвільному принципі. Дозвіл на кожен окремий вид діяльності надається органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки. Забороняється здійснення будь-якої діяльності, пов`язаної з використанням ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання, юридичними чи фізичними особами, які не мають дозволу, виданого у встановленому порядку. Ядерна установка, джерело іонізуючого випромінювання можуть використовуватись лише з такою метою і таким чином, як це передбачено умовами виданого дозволу. Визначені в дозволі умови та межі безпечного використання ядерної установки, джерела іонізуючого випромінювання повинні забезпечувати необхідний і достатній рівень ядерної та радіаційної безпеки. Джерело іонізуючого випромінювання, радіаційний вплив якого є настільки низьким, що не потребує застосування обмежуючих заходів згідно з нормами, правилами і стандартами з ядерної та радіаційної безпеки, регулюванню не підлягає.

Види діяльності, на які поширюється дія державного регулювання у сфері використання ядерної енергії наведені в статті 27 Закону №39/95-ВР, зокрема, у частині 1 цієї статті зазначено, що видом діяльності у сфері використання ядерної енергії (далі - вид діяльності) є діяльність, під час якої запроваджуються додаткові джерела опромінювання, або дія опромінювання поширюється на додаткові групи людей, або змінюється система напрямів опромінювання від існуючих джерел, у зв`язку з чим підвищується доза чи ймовірність опромінювання людей або кількість людей, які опромінюються.

У частині 2 статті 27 Закону №39/95-ВР вказано, що державному регулюванню у сфері використання ядерної енергії підлягають такі види діяльності: проектно-пошукові роботи щодо вибору майданчика для розміщення ядерної установки чи об`єкта, призначеного для поводження з радіоактивними відходами; проектування джерел іонізуючого випромінювання та ядерних установок; виготовлення та поставка джерел іонізуючого випромінювання та елементів, важливих для безпеки джерел іонізуючого випромінювання; видобування, виробництво та переробка ядерних матеріалів; будівництво, виготовлення, виробництво, зберігання, придбання і збут ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання; введення в експлуатацію та експлуатація ядерних установок чи об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами; використання у промисловості, сільському господарстві, медицині, освіті і наукових дослідженнях джерел іонізуючого випромінювання; зняття з експлуатації та консервація ядерних установок і закриття сховища для захоронення радіоактивних відходів; перевезення радіоактивних матеріалів; підготовка персоналу для експлуатації ядерної установки, перелік посад якого визначає Кабінет Міністрів України; виконання окремих видів діяльності персоналом та посадовими особами, перелік яких визначає Кабінет Міністрів України; діяльність, пов`язана із забезпеченням фізичного захисту ядерних матеріалів і ядерних установок (за переліком видів діяльності, що затверджується Кабінетом Міністрів України); видобування та переробка уранових руд.

Згідно статті 28 Закону №39/95-ВР діяльність у сфері використання ядерної енергії провадиться на підставі ліцензій, окремих дозволів та сертифікатів відповідно до Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» та інших законів.

Дозволи на види діяльності, передбачені статтею 27 цього Закону, надаються за наявності умов, що відповідають встановленим нормам, правилам і стандартам з ядерної та радіаційної безпеки. Дозволом визначаються конкретне джерело іонізуючого випромінювання, ядерна установка, об`єкт, призначений для поводження з радіоактивними відходами, вид діяльності, умови і межі безпечного використання, інші вимоги та строк дії дозволу. Видача дозволів у сфері використання ядерної енергії здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» та інших законів (стаття 29 Закону № 39/95-ВР).

Абзацом сьомим статті 24 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» оцінка безпеки ядерних установок, об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, уранових об`єктів та інших джерел іонізуючого випромінювання віднесена до компетенції органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки і не належить до компетенції суб`єкта діяльності.

Правові та організаційні засади дозвільної діяльності у сфері використання ядерної енергії, а також загальні положення регулювання суспільних відносин, що виникають під час її провадження, як виняток із загальних положень, установлених Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначає Закон України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» від 11 січня 2000 року № 1370-XIV (далі - Закон №1370-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №1370-XIV ліцензія на провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки, що засвідчує право ліцензіата на провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії за умови забезпечення ядерної та радіаційної безпеки, фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання.

Ліцензування це видача, внесення змін, зупинення дії та анулювання ліцензій, видача дублікатів ліцензій; ведення ліцензійних справ, контроль за додержанням ліцензіатами умов провадження ліцензованої діяльності, встановлених нормами і правилами з ядерної та радіаційної безпеки і фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання; видача розпоряджень про усунення порушень умов провадження ліцензованої діяльності.

При цьому, відповідно до статей 6 та 7 Закону №1370-XIV дозвільна діяльність є складовою частиною державного регулювання у сфері використання ядерної енергії і передбачає, зокрема, ліцензування окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії, одним з яких є використання джерел іонізуючого випромінювання.

Відповідно до статті 1 Закону №1370-XIV використання джерел іонізуючого випромінювання - один з окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії, що включає такі види робіт з джерелами іонізуючого випромінювання: експлуатація, технічне обслуговування, зарядження-перезарядження, перетарювання, ремонт, налагоджування, проведення випробовувань з метою визначення технічних характеристик та перевірки на герметичність; введення та виведення з експлуатації установок, що містять джерела іонізуючого випромінювання; монтаж та демонтаж, зберігання (крім транзитного зберігання під час перевезення), отримання (придбання) та передача (збут), у тому числі з метою постачання.

Таким чином, під використанням джерел іонізуючого випромінювання розуміється, зокрема зберігання (крім транзитного зберігання під час перевезення), отримання (придбання) та передача (збут), у тому числі з метою постачання установок, що містять джерела іонізуючого випромінювання.

Частиною 1 статті 7 Закону №1370-XIV встановлено, що у сфері використання ядерної енергії обов`язковому ліцензуванню підлягає такий вид діяльності як використання джерел іонізуючого випромінювання.

Наведене в сукупності свідчить, що діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), у тому числі базується на дозвільному принципі та підлягає обов`язковому ліцензуванню.

З даного приводу суд критично оцінює доводи позивача про те, що джерело іонізуючого випромінювання - портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6, отриманий від ДСНС, університетом не використовувався, не використовується та не буде використовуватися, перебуває на тимчасовому зберіганні в заводському упакуванні та буде переданий до іншого підрозділу за потребою.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, позивачем вже було здійснено отримання джерела іонізуючого випромінювання та здійснювалося його зберігання. При цьому, такі види робіт з джерелами іонізуючого випромінювання відносяться до діяльності з їх використання, а така діяльність підлягає обов`язковому ліцензуванню.

Статтею 7-1 Закону №1370-XIV передбачено, що суб`єкт господарювання, який має намір провадити діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання, повинен письмово в довільній формі поінформувати орган державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки про свій намір та надати повну і достовірну інформацію про вид робіт та тип джерел іонізуючого випромінювання.

Орган державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки протягом 10 календарних днів з дня реєстрації повідомлення письмово інформує відповідного суб`єкта діяльності про можливості провадження діяльності:

без ліцензії та без державної реєстрації джерел іонізуючого випромінювання;

без ліцензії - за умови здійснення державної реєстрації джерел іонізуючого випромінювання в установленому законодавством порядку;

після подання заяви та отримання ліцензії - за умови здійснення державної реєстрації джерел іонізуючого випромінювання в установленому законодавством порядку.

До отримання відповіді від органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки на повідомлення суб`єкт діяльності утримується від провадження будь-якої діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання.

З даного приводу суд враховує доводи відповідача про те що в рамках виконання вимог статті 7-1 Закону №1370-XIV позивач перед отриманням джерела іонізуючого випромінювання до Держатомрегулювання не звертався, натомість, нехтуючи встановленими Законом України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» компетенціями, самостійно прийняв невірне рішення про можливість провадження діяльності з використання джерела іонізуючого випромінювання без ліцензії за умови здійснення державної реєстрації джерела іонізуючого випромінювання.

Частиною третьою статті 7 Закону №1370-XIV встановлено, що від ліцензування звільняється діяльність, пов`язана з використанням джерел іонізуючого випромінювання, які відповідають критеріям, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 за № 1174 затверджено критерії, за якими діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання звільняється від ліцензування (далі - Критерії).

Відповідно до пункту 3 Критеріїв, діяльність з використання нерадіонуклідних установок та пристроїв, які генерують іонізуюче випромінювання, звільняється від ліцензування за таких умов:

1) для дентальних рентгенівських апаратів для прицільної рентгенографії при величині номінальної напруги на рентгенівську трубку не більш як 90 кВ та за умови розміщення в окремому кабінеті або виконання не більш як 100 знімків на тиждень;

2) для дентальних рентгенівських апаратів панорамної рентгенографії (пантомографії, ортопантомографії) та конусно-променевої комп`ютерної томографії за умови:

- якщо величина номінальної напруги на рентгенівську трубку не більш як 90 кВ для ортопантомографів і не більш як 120 кВ для конусно-променевих комп`ютерних томографів;

- виконання не більш як 50 знімків на тиждень;

3) для діагностичних рентгенівських апаратів у разі неперевищення 10 мкЗв на годину потужності амбієнтного еквівалента дози (або потужності еквівалента направленої дози) на відстані 0,1 метра від фокусної точки в усіх напрямках, крім напрямку цільового опромінення;

4) для рентгенівських апаратів, призначених для рентгеноструктурного аналізу, у разі неперевищення 20 мкЗв на годину потужності амбієнтного еквівалента дози випромінювання на відстані 0,1 метра від доступної поверхні апарата (у разі відсутності персоналу у приміщенні для використання джерел іонізуючого випромінювання) або 5 мкЗв на годину цієї потужності над фоновим значенням (у разі перебування персоналу у приміщенні для використання джерел іонізуючого випромінювання) та неперевищення прискорювальної напруги 85 кВ;

5) для нерадіонуклідних установок та пристроїв з невикористовуваним рентгенівським випромінюванням у разі неперевищення максимальної енергії випромінювання 50 кеВ та 1 мкЗв на годину потужності амбієнтного еквівалента дози (або потужності еквівалента направленої дози) випромінювання на відстані 0,1 метра від доступної поверхні джерел іонізуючого випромінювання;

6) для мамографічних рентгенівських апаратів у разі неперевищення 20 мкЗв на годину потужності амбієнтного еквівалента дози (або потужності еквівалента направленої дози) випромінювання на відстані 0,1 метра від фокусної точки в усіх напрямках, крім напрямку цільового опромінення;

7) для рентгенівських апаратів догляду багажу в пунктах перетинання державного кордону за умови неперевищення 1 мкЗв на годину потужності ефективної дози опромінення персоналу на робочому місці.

Так, суд зауважує, що портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6, за способом свого застосування, є діагностичним рентгенівським апаратом загального призначення. Такий висновок можна зробити з інформації, наведеної у брошурі, яка доступна у режимі відкритого доступу на веб-сторінці його виробника: «https://remedihc.com/en/product/ka6».

Більше того, такий код призначення заповнено самим же позивачем у формі реєстраційної картки нерадіонуклідної установки чи пристрою, що генерує іонізуюче випромінювання, а саме в графі 7 (код2 ДІВ за призначенням), зазначено « 7.11», що згідно з примітками означає рентгенодіагностичні апарати.

Таким чином, суд дійшов висновку про помилковість аргументів позивача про те, що використання портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № СН КА6-CV05063, не потребує ліцензування на підставі пп. 4 п. 3 Критеріїв, адже цей пункт до нього не застосовується.

З огляду на згадане вище правове регулювання суд погоджується з доводами відповідача про те, що для подібних пристроїв, які генерують іонізуюче випромінювання, може застосовуватися положення підпункту 3 пункту 3 Критеріїв.

Відповідність пристрою, який генерує іонізуюче випромінювання, положенням підпункту 3 пункту 3 Критеріїв може бути підтверджена суб`єктом діяльності шляхом надання до Держатомрегулювання протоколу проведення відповідних дозиметричних вимірювань будь-якою компетентною в належній сфері вимірювань організацією.

Відповідну інформацію відповідач повідомляв позивачу і в листі від 01.07.2024 №38-26/8253-8742. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до Держатомрегулювання щодо звільнення від ліцензування пристроїв, які генерують іонізуюче випромінювання та подавав протоколи проведення дозиметричних вимірювань.

Як встановлено судом вище, Львівський державний університет безпеки життєдіяльності ДСНС України листом від 21.02.2024 за № 90 341-3-423/90 27 звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України, в якому інформував, що на його балансі знаходиться джерело іонізуючого випромінювання - портативний рентгенівський апарат REMEX-KA6 та просив надати реквізити для здійснення оплати за проведення його реєстрації в Державному регістрі джерел іонізуючого випромінювання та доз.

Отже, на момент звернення з листом від 21.02.2024, позивачем в розумінні статті 1 Закону №1370-XIV вже було здійснено діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання, а саме отримання та зберігання такого джерела, без отримання відповідної ліцензії та без попереднього інформування контролюючого органу.

Листами від 28.02.2024 № 38-26/3267-3967, № 38-28/4491-5009 від 27.03.2024, №38-26/8253-8742 відповідач неодноразово інформував позивача, про необхідність отримання ліцензії на провадження окремих видів діяльності у сфері використання ядерної енергії, затвердженого наказом Державної інспекції ядерного регулювання України 06.08.2012 №153.

Водночас, позивач, не зважаючи на інформування з боку відповідача, самостійно не правильно відніс діяльність з використання джерела іонізуючого випромінювання, яку він провадить, до такої, яка може провадитись без ліцензії за умови здійснення державної реєстрації джерела іонізуючого випромінювання.

Таким чином, суд дійшов висновку про підтвердження факту здійснення позивачем діяльності з використання джерела іонізуючого випромінювання, а саме портативного рентгенівського апарату REMEX-KA6, зав. № CH KA6-CV05063 (вид робіт отримання (придбання), зберігання) без отримання ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання, що є порушенням абзацу сьомого частини першої статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії».

Відповідно до частини третьої статті 17-1 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» рішення про накладення штрафів, передбачених частиною першою цієї статті, приймається головним державним інспектором з ядерної та радіаційної безпеки України або його заступниками від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки на підставі протоколу про порушення вимог цього Закону, складеного державним інспектором органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки.

В ході розгляду справи судом не було встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи та притягнення до відповідальності, що свідчить про безпідставність таких тверджень позивача, викладених у відповіді на відзив на позовну заяву.

З огляду на наведене, відповідачем правомірно, відповідно до вимог пункту 6 Порядку розгляду справ про порушення вимог законодавства та застосування санкцій до суб`єктів діяльності у сфері використання ядерної енергії, затвердженого наказом Держатомрегулювання від 28.12.2012 за № 256 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2013 за № 170/22702) складено протокол №ПрЮО-16/38 від 23 травня 2024 року та в подальшому прийнято оскаржувану постанову № ПсЮО-22/38 від 10 липня 2024 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 8500 грн, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна