Справа № 401/1712/25
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1712/25 Провадження № 2-а/401/33/25

16 липня 2025 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Мельничик Ю.С.,

з участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,

представника позивача, адвоката Нечипорук І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура (рух справи):

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечипорук І.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі №ВОБ1261 від 21 травня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.12, ч.ч. 1-3 ст.257, ч.5 ст.262 КАС України ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (викликом) сторін.

Аргументи позивача, ОСОБА_1 :

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 21 травня 2025 року у місті Києві його затримали працівники патрульної поліції м. Києва, та о 13 год. 13 хв. примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 травня 2025 року приблизно о 13 год. 40 хв., офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №ВОБ1261 від 21 травня 2025 року про адміністративне правопорушення, в якому зазначено суть адміністративного правопорушення: ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п. п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , кабінет №26, о 13 годині 50 хвилин 21.05.2025 року.

21 травня 2025 року о 13 год. 50 хв. тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) винесено постанову № ВОБ1261, в якій зазначивши, що ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п. п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн.

З вищезазначеною постановою він не згоден, вважає її незаконною так як з 08 липня 2021 року він перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнаний не придатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 08.07.2021 року.

21 травня 2025 року при примусовому доставлені працівниками патрульної поліції м. Києва до ІНФОРМАЦІЯ_2 , його було поставлено на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що повинен був повідомити ТЦК та СП про зміну персональних данних у разі іх зміни.

Відповідно до примітки у ст. 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отриманий держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

На його думку, згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку він не оновив, Відповідач мав отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Однак, в оскаржуваній постанові Відповідач не зазначив, які данні не оновлені, що не міг Відповідач отримати виконуючи покладені на нього функцій.

Таким чином, відповідно до положень, зазначених у примітці до ст. 210 КУпАП, Відповідач не повинен був накладати на нього адміністративне стягнення, оскільки мав отримати ці дані, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також вважає, що притягуючи його до адміністративної відповідальності, Відповідач порушив процедуру складання протоколу та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, яку врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381.

Зазначає, що згідно із п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу №ВОБ 1261 від 21.05.2025 року про адміністративне правопорушення, у ньому відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, вказав, що у справі відсутня подія адміністративного правопорушення, та відсутня його вина у його вчиненні, так як Відповідач у протоколі та оскаржуваній постанові не зазначив жодного належного доказу для притягнення його до адміністративної відповідальності, яке можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В оскаржуваній Постанові опис порушення зводиться до цитування норм закону, яку нібито порушено, проте опис самого порушення відсутній. В оскаржуваній Постанові не вказано дані протоколу про адміністративне правопорушення, про фото- і відеофіксацію правопорушення, а також про наявність інших доказів скоєння адміністративного правопорушення. Окрім того, у формулюванні резолютивної частини оскаржуваної Постанови відсутні відомості про визнання Позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності саме за цією статтею, вказано лише про притягнення до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу. Вказане обставини свідчать про формальний підхід при розгляді та оформленні матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також, зазначав, що у частині 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У п.п. 1 п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ:

громадяни чоловічої статі, які мають спеціальні звання (класні чини) та проходять службу в Національній поліції України, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Національному антикорупційному бюро України, органах прокуратури, центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання;

громадяни України, які були зняті з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на строк більше трьох місяців, зобов`язані протягом 30 днів з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України, що визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, стати на військовий облік громадян України;

громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

звільнені зі служби громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які мають спеціальні звання (класні чини), в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, з Міністерства внутрішніх справ України, Національного антикорупційного бюро України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, органів та підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Служби судової охорони, органів прокуратури, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, Бюро економічної безпеки України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання;

військовозобов`язані працівники центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, та державного правоохоронного органу, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Який саме із зазначених абзаців було ним порушено, в протоколі Відповідачем не зазначено.

Зі змісту Постанови, його притягнуто до адміністративної відповідальності лише за те, що він, як військовозобов`язаний, своєчасно не уточнив свої військово-облікові дані.

Крім того, вказав також, що у частині 1 статті 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених у частині першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У частині 1, 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вказано, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідачем у постанові № ВОБ1261 від 21 травня 2025 року не встановлено та не зазначено які статті Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він порушив.

Також зазначив, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстр) розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстр) а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

У ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були уточнені Позивачем і не могли бути одержані самостійно Відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії. У нього відсутня інформація чи вживались Відповідачем заходи щодо отримання його персональних відомостей в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

З огляду на вказане, вважає, що обов`язок з приводу уточнення даних, який визначений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» він не порушив.

Крім того, зазначає, що відповідач недотримався строку повідомлення про розгляд справи та не надав мінімального строку для підготовки до розгляду справи та реалізації права свого захисту.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, крім того, в постанові зазначено, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, але не вказано які статті порушені Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», провадження у справі просив закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав до суду копії таких документів: Витягу з реєстру територіальної громади, згідно якого ОСОБА_1 , 1996 року народження, зареєстрований у м. Світловодську; довідку про РНОКПП; тимчасове посвідчення військовозобов`язаних № НОМЕР_1 , яке видано т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 08 липня 2021 року ОСОБА_1 , 1996 року народження; паспорту громадянина України ОСОБА_1 , 1996 року народження; оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення №ВОБ1261 від 21 травня 2025 року; протоколу у справі про адміністративне правопорушення №ВОБ1261 від 21 травня 2025 року; військово-облікового документу, сформованого у системі «Резерв +» Міністерства оборони України, з якого видно, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1996 року народження, який проживає у АДРЕСА_5, уточнив персональні дані 21 травня 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засіданні позивач не з`явився повторно.

У судове засіданні представник позивача, адвокат Нечипорук І.І., позов, з врахуванням доповнення та уточнення, підтримала, просила його задовольнити з підстав, які викладено у заяві по суті справи.

Позиція відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 :

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

В преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2024р. №2102, в Україні з 24.02.2024р. введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Кожен громадянин України зобов`язаний неухильно дотримуватися чинного законодавства, яке приймається з метою регулювання питань мобілізації, проходження військової служби та інших питань покликаних забезпечити ефективне функціонування державних інституцій, які здійснюють захист суверенітету України.

Відповідно до абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Метою прийняття Закону №3633 було удосконалення процедур мобілізації, питань проходження військової служби, а також функціонування військових формувань, у тому числі тих, на яких покладені мобілізаційні функції.

При цьому, військовозобов`язаним було забезпечено можливість використання кількох варіантів уточнення своїх персональних даних на вибір, у тому числі й через електронний кабінет, що взагалі не потребує відвідування державних установ.

Таким чином, враховуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, військовозобов`язані повинні були до 16.07.2024 р. уточнити свої персональні дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Зазначив, що ОСОБА_1 у вказані строки жодним з передбачених законодавством способів свої персональні дані не уточнив, при тому, що відповідно до Закону, мав такий обов`язок.

Тому, 21.05.2025р. офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Позивача ОСОБА_1 складено протокол № ВОБ 1261 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п.п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. №3633.

Вказав, що зі змісту протоколу вбачається, що Позивачем не було надано жодних аргументованих пояснень щодо своєчасного уточнення даних, а також не надано будь-яких доказів виконання свого обов`язку, встановленого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633.

Просив врахувати, що наданий Позивачем витяг з додатка «Резерв+» не повинен братись судом до уваги як доказ виконання обов`язку щодо своєчасного оновлення даних, оскільки був сформований Позивачем - 23.05.2025р., а відмітка про дату уточнення даних датована - 21.05.2025р., тобто вже після складання Протоколу про адміністративне правопорушення, винесення Постанови по справі про адміністративне правопорушення №ВОБ1261, та після взяття Позивача на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 із внесенням відповідних даних.

Також просив врахувати, що наданий Позивачем витяг з додатка «Резерв+» не містить запису «дані уточнені вчасно», який відображається у застосунку у разі виконання свого обов`язку військовозобов`язаним.

Відповідно до примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме Позивача вчинити певні дії - уточнити персональні дані у встановлений строк, шо могло бути здійснено тільки ним особисто, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи перебуває військовозобов`язаний на військовому обліку та чи було уточнено персональні дані військовозобов`язаним, але обов`язок уточнити дані покладається саме на військовозобов`язаного, яким є Позивач.

Також зазначав, що з протоколу вбачається, то Позивачу роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАІІ та право користуватися юридичною допомогою адвоката під його особистий підпис. За даними вказаного протоколу Позивач повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та про отримання другого примірника протоколу.

Вказав, що пояснень і зауважень щодо змісту протоколу від Позивача не надходило.

Зазначив, що 21.05.2025 р. тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення з`ясовано, що Позивач не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п.п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. №3633, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Тому, на підставі обставин встановлених під час розгляду справи, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Позивача винесено постанову № ВОБ 1261 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Копію даної постанови Позивач отримав в день її складання, про що свідчить його підпис в постанові.

Статтею 283 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Постанова має містити відомості про особу - порушника, опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення. В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративно, відповідальності, а також іншими документами.

Вказав, що на підставі фактичних даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення, а саме: даних паспорта громадянина України ідентифіковано особу Позивача, з`ясовано факт неуточнення даних Позивачем та зазначено положення нормативно правового акту, невиконання вимог якого становить склад адміністративного правопорушення, за яке ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність.

На думку відповідача, постанова № ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року містить усі перелічені вище дані, а також містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Вважає, що наведене спростовує твердження Позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідачем, неповний та необ`єктивний її розгляд, проте свідчить про дотримання Відповідачем положень ст.ст. 277-2, 278, 279 та 280 КУпАП, та відсутність будь-яких порушень вимог чинного законодавства зі сторони Відповідача.

З огляду на викладене вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності діяв відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП та прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

Крім того, зазначив, що відповідно до приписів статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, ВП ВС у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.). документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касовою ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. (Постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. (Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 р. у справі «Еаst/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04).

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002р. у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00).

Таким чином витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначає, що до позову не надано детального опису фактично виконаних адвокатом робіт із зазначенням часу, витраченого для надання правничої допомоги залежно від обсягу послуг, а також переліку витрат, понесених адвокатом під час надання правничої допомоги, та доказів на підтвердження таких витрат. Крім того, заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи, оскільки справа розглядалась судом за правилами спрощеного провадження не є складною, не потребує значних витрат часу для вивчення доказів та складання позову, не впливає на репутацію позивача та не викликає суспільного інтересу під час її розгляду.

Тому, посилаючись на положення статті 77 КАС України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, зазначив, що витрати на правничу допомогу не доведені Позивачем належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач надав до суду копії таких документів: протоколу у справі про адміністративне правопорушення №ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року, та оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення №ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини справи:

24 лютого 2022 року, з початком військової агресії російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію», в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не працює.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаних № НОМЕР_1 , яке 08 липня 2021 року видано т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має військове звання - солдат, склад - рядовий, військово-облікову спеціальність 912647А, категорія 2, до проходження військової служби за станом здоров`я обмежено придатний у воєнний стан, отже, є військовозобов`язаним.

Відповідно до абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Отже, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 до 16 липня 2024 року був зобов`язаний прибути за місцем військового обліку у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки де уточнити свої персональні дані, або виконати вказаний обов`язок уточнення персональних даних через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника.

Проте, ОСОБА_1 у порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633 не уточнив свої персональні дані.

З матеріалів справи видно, що 21 травня 2025 року після виявлення факту не здійснення військовозобов'язаним ОСОБА_1 уточнення персональних даних, офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Позивача ОСОБА_1 складено протокол № ВОБ 1261 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п.п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. №3633.

У цей же день копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення № ВОБ 1261 в порядку статті 254 КУпАП вручено військовозобов`язаному ОСОБА_1 , і в порядку статті 277-2 КУпАП було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться о 13 годині 50 хв. 21 травня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , кабінет №622 м. Київ.

Зі змісту протоколу №ВБО 1261 вбачається, що Позивачем не було надано жодних аргументованих пояснень щодо своєчасного уточнення даних, а також не надано будь-яких доказів виконання свого обов`язку, встановленого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633.

З протоколу вбачається, що Позивачу роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАІІ та право користуватися юридичною допомогою адвоката під його особистий підпис.

Отже, в порядку ст. 277-2 КУпАП, військовозобов`язаного ОСОБА_1 було повідомлено проте, що розгляд справи відбудеться о 13 годині 50 хвилин 21 травня 2025 року.

Суд враховує, що зі змісту протоколу видно, що пояснень і зауважень щодо змісту протоколу від Позивача не надходило.

21 травня 2025 року у визначений протоколом час тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення №ВБО 1261, з участю ОСОБА_1 з`ясовано, що Позивач ОСОБА_1 не уточнив військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п.п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. №3633, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Після того, як було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 без поважних причин не уточнив персональні дані у визначений Законогм термін, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було винесено постанову №ВОБ 1261 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Згідно з вказаною постановою, адміністративне правопорушення полягало в тому, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до п. п. 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме - «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Оскільки військовозобов`язаний ОСОБА_1 , намагаючись уникнути призову на військову службу під час загальної мобілізації, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 постановлено на підставі ч.3 ст.210-1 КУпАП накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн.

Копію постанови за справою про адміністративне правопорушення № ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року під підпис було вручено військовозобов`язаному ОСОБА_1 21 травня 2025 року, тобто в день її складання, про що свідчить його підпис в постанові.

З наданого Позивачем витягу з додатка «Резерв+» вбачається, що він був сформований Позивачем - 23 травня 2025 року, а відмітка про дату уточнення даних датована - 21 травня 2025 року, тобто, уточнення даних Позивача здійснено поза строком, який визначено Законом України №3633.

Оцінка (джерела права):

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч.2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до ч.ч.5, 6 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною 3 статті 22 ЗУ „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210-1, 210-1-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повина довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Твердження позивача про те, що його не було завчано повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи, копію протоколу позивачу 21 травня 2025 року було вручено під підпис.

Таким чином, заперечення позивача, щодо винесеної постанови зводяться до його незгоди із прийнятим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Статтею 283 КУпАП, визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 245 КУпАП, встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Висновок суду:

Суд зазначає, що частиною 1 статті 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

В преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

24 лютого 2022 року, з початком військової агресії російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію», в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які діють по теперішній час.

Кожен громадянин України зобов`язаний неухильно дотримуватися чинного законодавства, яке приймається з метою регулювання питань мобілізації, проходження військової служби та інших питань покликаних забезпечити ефективне функціонування державних інституцій, які здійснюють захист суверенітету України.

Відповідно до абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Метою прийняття Закону №3633 було удосконалення процедур мобілізації, питань проходження військової служби, а також функціонування військових формувань, у тому числі тих, на яких покладені мобілізаційні функції.

При цьому, військовозобов`язаним було забезпечено можливість використання кількох варіантів уточнення своїх персональних даних на вибір, у тому числі й через електронний кабінет, що взагалі не потребує відвідування державних установ.

Таким чином, враховуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, військовозобов`язані повинні були до 16.07.2024 р. уточнити свої персональні дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 до 16 липня 2024 року був зобов`язаний прибути за місцем військового обліку у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки де уточнити свої персональні дані, або виконати вказаний обов`язок уточнення персональних даних через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника.

Однак в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язаний ОСОБА_1 до 16 липня 2024 року, тобто протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633, без поважних причин не уточнив свої персональні дані, та не надав підтверджуючих документів про причини неуточнення персональних даних, тим самим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 статі 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період».

Вказаний факт підтверджується і самим позивачем обставинами викладеними у позові.

Суд враховує, що наданий Позивачем витяг з додатка «Резерв+» не може братися судом до уваги як доказ виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо своєчасного оновлення даних, оскільки був сформований Позивачем - 23.05.2025р., а відмітка про дату уточнення даних датована - 21.05.2025р., тобто вже після складання Протоколу про адміністративне правопорушення, та після винесення Постанови по справі про адміністративне правопорушення №ВОБ1261, та після взяття Позивача на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 із внесенням відповідних даних.

Суд також враховує, що наданий Позивачем витяг з додатка «Резерв+» не містить запису «дані уточнені вчасно», який відображається у застосунку у разі виконання свого обов`язку військовозобов`язаним.

Суд також враховує, що примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосована в даній справі, оскільки чинне законодавство зобов`язувало особисто Позивача вчинити певні дії - уточнити персональні дані у встановлений строк, шо могло бути здійснено тільки ним особисто, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи перебуває військовозобов`язаний на військовому обліку та чи було уточнено персональні дані військовозобов`язаним, але обов`язок уточнити дані покладається саме на військовозобов`язаного, яким є Позивач.

Позивач ОСОБА_1 не спростував встановленого факту не здійснення ним уточнення (оновлення) своїх даних до 16 липня 2024 року, та не повідомив поважні причини через які він не оновлював свої персональні дані протягом десяти місяців.

Отже, позивач ОСОБА_1 не довів сам факт відсутності правопорушення, а у своїх доводах лише вказує на процедурні формальні, як на його думку, порушення відповідача.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність поважних причин неуточнення позивачем ОСОБА_1 своїх військово-облікових даних протягом 60 днів з дня набрання чинності абз. 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633 (далі - Закон №3633), а відтак суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП № ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року є правомірною, а накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

На переконання суду формальне, як на думку Позивача, порушення Відповідачем процедури розгляду справи не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення Відповідача, оскільки за умови надання Позивачу тривалішого часу для його підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення №ВОБ 1261, рішення Відповідача не могло би бути іншим, оскільки факт скоєного Позивачем порушення поза розумним сумнівом Відповідачем доведено.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача не має, а постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП № ВОБ 1261 від 21 травня 2025 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ст.139 КАС України, понесені витрати позивачем на оплату судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 210, 245-249, 251, 252, 256, 268, 279, 283, 284, 293 КУпАП, ст.ст. 12, 72-79, 90, 139, 243-246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21 травня 2025 року.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Дата складання повного рішення суду 21 липня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом