Справа № 380/24740/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Лютої В.Р.,

представника позивача Андрієвської Н.Л.,

представника відповідача Шумик М.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79026, Львівська область м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі за текстом відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якій позивач просила:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми Ф від 18.09.2023 №0-1301 802 078,82 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 551271,35 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 137817,80 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми ПС від 15.06.2023 №409 на суму 340,00 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 45939,29 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 11484,82 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 5906,00 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Р від 15.06.2023 №409 на суму 1476,50 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми ПС від 15.06.2023р. №409 на суму 340,00 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми ПС від 15.06.2023 №409 на суму 1020,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржені рішення прийняті ГУ ДПС у Львівській області поза межами строку встановленого пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, тобто з порушення вимог чинного законодавства, що свідчить про їх протиправність. Також, позивач вказує, що не отримувала ані наказ про проведення документальної позапланово перевірки, ані повідомлення про проведення перевірки, ані запит про надання документів, ані сам акт перевірки.

Відтак, вважає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області не було в повному обсязі дотримано процедуру проведення перевірки та здійснення заходів для отримання документів, що вплинуло на не дотримання процедури проведення перевірки.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. У відзиві звертає увагу на те, що копію наказу від 28.02.2023 № 682-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 та повідомлення про проведення перевірки від 03.03.2023 за № 6264/6/13-01-24-09 надіслано 03.03.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 727, відповідно до якого лист вручений 08.03.2023. У повідомленні про проведення зазначено про обов`язок платника надати до перевірки усі наявні документи, які стосуються предмету перевірки. Акт перевірки від 21.04.2023 № 9460/13-01-24-09/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2017 по 21.02.2022 та акт від 14.04.2023 № 509/13-01-24-09/ НОМЕР_1 «Про ненадання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки» надіслано 21.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 101. Лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 25.05.2023. Податкові повідомлення-рішення від 15.06.2023 року № 409, № 409, № 409, № 409, № 409, № 409 прийняті за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки (акт перевірки від 21.04.2023 року № 9460/13-01-24-09/ НОМЕР_1 ) та розрахунки штрафних санкцій надіслано 16.06.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 675. Лист повернувся з відміткою «за вказаною адресою не проживає» 20.07.2023.

Додатково зазначає, що усі зазначені листи надіслано платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 на податкову адресу платника, яка зазначена в ІКС «Податковий блок» підсистема «Реєстрація ПП» - 82400, Львівська область, м. Стрий вул. Басараб, буд. 16, кв. 9. Зазначає, що згідно з п. 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються врученими належним чином , якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

На доводи позивача, що податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом поза межами строку, встановленого п. 86.8 ст. 86 ПК України, зазначає, що відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Акт про проведення перевірки складений та зареєстрований 21.04.2023, конверт з актом перевірки повернувся до податкового органу - 25.05.2023, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 15.06.2023, тобто - протягом 15 робочих днів, як того вимагають норми Податкового кодексу.

З приводу твердження позивача, що акт перевірки складено з порушенням законодавства України, відповідач наголошує на тому, що у вказаному акті чітко, об`єктивно та повною мірою зазначені посилання на використану податкову інформацію, викладено зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, зазначено період фінансово господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено порушення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), суд вказує про вчинені процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.12.2024 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 30.12.2024 суддя продовжила строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 13.01.2025 позивач звільнена від сплати судового збору.

Ухвалою від 13.01.2025 суддя прийняла позовну заяву та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21.06.2016 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 21.02.2022 знята з обліку.

На підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 28.02.2023 №682-ПП, у період часу з 10.04.2023 по 14.04.2023 посадові особи ГУ ДПС Львівській області провели документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 21.02.2022.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 21.04.2023 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових з працівниками за період з 01.01.2017 по 21.02.2022 встановлено порушення вимог:

1. п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.177.5, абз.2 п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022;

2. п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5 ст. 44, пп.54.3.1 п.54.3 ст.54, п.167.1 ст.167, п. 177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 551 271,35 грн, в тому числі за 2017 рік - 52 888,02 грн, за 2018 рік - 83 799,19 грн, за 2019 рік - 93 693,06 грн, за 2020 рік - 128 601,01 грн, за 2021 рік - 170 898,36 грн, за 2022 рік - 21 391,71 грн;

3. п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5 п.44.6 ст. 44, пп.54.3.1 п.54.3 ст.54, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4, п.177.10 ст.177, п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 45 939,29 грн., в тому числі за 2017 рік - 44 07,34 грн, за 2018 рік - 6 983,27 грн, за 2019 рік 7 807,76 грн, за 2020 рік - 10 716,75 грн, за 2021 рік - 14241,53 грн, за 2022 рік 1782,64 грн;

4. п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, п.49.2, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, абз. б п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті неподання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року;

5. п.181.1 ст.181, п.183.2, п.183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 5 906,00 грн., в тому числі за січень 2022 року 4 141,20 грн., за лютий 2022 року - 1 764,80 грн.;

6. п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання по акцизному податку за період, що перевірявся, на суму 3 648,69 грн., а саме за січень 2022 року;

7. п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

18.09.2023 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу форми «Ф» від 18.09.2023 року №0-1301 на суму 802078,82 грн та податкові повідомлення рішення форми «Р» від 15.06.2023 №409 на суму 551 271,35 грн, від 15.06.2023 №409 на суму 137 817,80 грн., від 15.06.2023 №409 на суму 340,00 грн. за платежем (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування), від 15.06.2023 №409 на суму 45 939,29 грн., від 15.06.2023 №409 на суму 11 484,82 грн., за платежем (військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування), від 15.06.2023 №409 на суму 5906,00 грн., від 15.06.2023 №409 на суму 1 476,50 грн., від 15.06.2023 №409 на суму 340,00 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), від 15.06.2023 №409 на суму 1020,00 грн., адміністративні штрафи санкції та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДПС у Львівській області винесених на підставі акта позапланової документальної невиїзної перевірки від 21.04.2023 № 9460/13-01-24-09/.

Вважаючи, що ГУ ДПС у Львівській області не було в повному обсязі дотримано процедуру проведення перевірки та здійснення заходів для отримання документів, що вплинуло на не дотримання процедури проведення перевірки позивач звернулась з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Призначення позапланової невиїзної документальної перевірки позивача слугував підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статі 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 79.2, 79.3, 79.5 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

В свою чергу, пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Під час розгляду справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові 02 вересня 2020 року у справі № 820/3426/16, яка полягає у тому, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція висловлена неодноразово Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14 визначено, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Суд звертає увагу на те, що невиїзна перевірка проводиться за місцезнаходженням платника податків, і завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

З урахуванням наведеного, податковий орган, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Конституції України, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак зобов`язаний був вчинити дії аби завчасно (в розумні строки) проінформувати платника податків про початок проведення перевірки щодо нього.

Поряд з цим, суд також зазначає, що головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

За правовим висновком, виклденим Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням викладеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягає першочерговому дослідженню.

Повертаючи до обставин справи, позивач зазначає, що ій не було відомо про проведення перевірки, так як не отримано наказу про проведення перевірки, повідомлення, запиту про надання до перевірки документів та акту за результатами проведення перевірки.

Судом встановлено, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача було повідомлено письмовим повідомленням від 03.03.2023 №6264/6/13-01-24-09 та копією наказу ГУ ДПС у Львівській області від 28.02.2023 №682-ПП Про проведення документальної позапланової перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Зазначені документи були направлені на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 . ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення 727, відповідно до якого лист вручений 08.03.2023, яке долучено до матеріалів справи.

Позивач не надала суду доказів того, що повідомлення та наказу були вручені неналежним чином або що податкова адреса була змінена чи некоректно вказана контролюючим органом.

Суд зазначає, що фізична особа платник податків може мати лише одну податкову адресу, і у разі її зміни зобов`язана повідомити про це контролюючий орган шляхом подання відповідної заяви у визначені строки. Доказів того, що позивач повідомляла податковий орган про зміну своєї адреси чи інші обставини, які б унеможливили належне вручення кореспонденції, суду не надано.

Позивач також не надає доказів подання заяви про бажання отримувати документи від контролюючого органу виключно в електронній формі через Електронний кабінет. За відсутності такої заяви, листування між податковим органом та платником податків здійснюється шляхом надсилання кореспонденції на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до встановленої процедури вручення поштових відправлень, перевірка документів одержувача, фіксація вручення, а також правильність оформлення повідомлення про вручення є обов`язком працівників поштового зв`язку. Доказів неналежного виконання такими працівниками своїх обов`язків або недостовірності повідомлення про вручення у матеріалах справи немає.

Як видно з матеріалів справи, Акт перевірки від 21.04.2023 № 9460/13-01-24-09/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2017 по 21.02.2022» та Акт від 14.04.2023 № 509/13-01-24-09/ НОМЕР_1 «Про ненадання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки» надіслано 21.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 101 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 101 наявне у матеріалах справи), проте повернений арганами поштового зв`язку із відміткою «за закінченням терімну зберігання».

Приписами абз. 2 пункту 42.5 ст. 42 ПК України визначено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з п. 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються врученими належним чином, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Обов`язку контролюючого органу надсилати платнику документи, прийняті за результатами проведення перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної коресп6онденції або повідомлень від податкових органів.

З цього приводу у постанові від 06.08.2019 у справі №520/8681/18 Верховний Суд вказує, що документи контролюючого органу вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, суд дійшов висновку, що повідомлення позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки здійснено належним чином, у встановленому порядку та за податковою адресою, яка була в обліку податкового органу.

З приводу посилання позивача, що акт перевірки складено з порушенням законодавства України, то суд зазначає наступне.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.12.2021№702), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затвердженими наказом Державної податкової служби України від 25.02.2021№244.

Акт документальної перевірки це документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати. У акті перевірки зазначається систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Таким чином, акт податкової перевірки є документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, є носієм доказової інформації про виявлені порушення, при цьому його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу заперечень, але сам по собі акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність для позивача, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини 1 статті 17 КАС України та не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що в Акті перевірки об`єктивно та повною мірою зазначені посилання на використану податкову інформацію, викладено зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, зазначено період фінансово господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено порушення.

До цього ж, суд вказує на те, що процедурні порушення, пов`язані з оформленням результатів контролюючого заходу не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення та свідчити про протиправність прийнятих на їх підставі рішень.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20.10.2020 у справі №816/4605/15.

Щодо доводів позивача про порушення строків проведення перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями контролюючий орган, крім випадків визначених пунктом 102.2 статті 102, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID 19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Слід зазначити що на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. 27.05.2022 набрав чинності Закон України від 12 травня 2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», яким внесено зміни, зокрема, до п.п. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ щодо відновлення перебігу строків проведення перевірок. Так, відповідно до п.п. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім визначених п.п. 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ випадків, зокрема, строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок.

З урахуванням вищевикладеного, суд висновує, що контролюючий орган протягом дії карантину та воєнного стану в Україні має право проводити перевірки встановлені п.п. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України за період, який перевищує 1095 днів, оскільки строки давності, визначені статті 102 ПК України, збільшуються на період починаючи з дати дії карантину до набрання чинності Закону України від 12 травня 2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану».

Враховуючи вищенаведене, суд висновує, що контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїздну перевірку з дотриманням чинного законодавства.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, судом не вбачається порушень процедури проведення документальної перевірки та оформлення акта такої перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, саме по собі порушення процедури не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відтак, допущені контролюючим органом процедурні порушення, у тому числі й ті, що пов`язані, зокрема, з оформленням результатів контролюючого заходу, недотриманням строку прийняття податкових повідомлень-рішень тощо, не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення, та можуть бути прийняті судом до уваги за умови підтвердження належними та допустимими доказами добросовісного виконання таким платником власного податкового обов`язку.

Водночас, позивачем не оспорюється встановлене контролюючим органом правопорушення, з урахуванням наведеного суд такому оцінку не надає.

Відтак, вказане зумовлює висновок про відповідність податкової вимоги форми «Ф» від 18.09.2023 № 0-1301 на суму 802078,82 грн, податкових повідомлень рішень форми «Р» від 15.06.2023 №409 на суму 551271,35 грн, від 15.06.2023, №409 на суму 137817,80 грн, від 15.06.2023 №409 на суму 340,00 грн за платежем (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування), від 15.06.2023 №409 на суму 45939,29 грн, від 15.06.2023 №409 на суму 11484,82 грн, за платежем (військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування), від 15.06.2023 №409 на суму 5906,00 грн, від 15.06.2023 №409 на суму 1476,50 грн, від 15.06.2023 №409 на суму 340,00 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), від 15.06.2023 №409 на суму 1020,00 грн критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), а тому такі є правомірними та не підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень - відмовити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.07.2025.

Суддя Мричко Н.І.