Справа № 480/5298/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2025 року Справа № 480/5298/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5298/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, що належить до видачі виходячи із закупівельній вартості такого майна станом на 01.01.2024, відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 № 178;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, що належить до видачі виходячи із закупівельній вартості такого майна станом на 01.01.2024, відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 № 178.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що станом на день звільнення позивача з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), установою не було виплачено позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно. Позивач звертався з рапортом до відповідача про виплату компенсації вартості речового майна, проте, ані в день звільнення з військової служи, ані станом на день подання позовної заяви, виплата грошової компенсації за не отримане речове майно не була проведена. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року було задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до Сумського окружного адміністративного суду із даним позовом, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання вимог суду, представником відповідача через систему "Електронний суд" надано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що НОМЕР_1 прикордонний загін в жодному випадку не відмовляв ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації вартості недоотриманого речового майна, та підтвердив, що позивач знаходиться в черзі на отримання вказаної грошової компенсації, яка буде сплачена найближчим часом (а.с. 35-36).
18.07.2024 року позивачем подано до суду засобами поштового зв`язку заяву про уточнення позовних вимог (до суду надійшла 23.07.2024 року), яка за своїм змістом є заявою про зміну предмету позову та в якій просить:
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не зазначення у довідці-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна № 11, ОСОБА_1 повного переліку речового майна, право на яке було отримане з 05.08.2009 по 06.05.2024 відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою КМУ від 28.10.2004 № 1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених наказом МВС України від 31.10.2016 № 1132 та незастосування цін станом на 01.01.2024 до всіх найменувань майна, зазначеного у довідці-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна №11, ОСОБА_1 ;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з відрахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, право на яке було отримане з 05.08.2009 по 06.05.2024, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою КМУ від 28.10.2004 № 1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених наказом МВС України від 31.10.2016 № 1132, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2024.
Заява обгрунтовується тим, що 13.07.2024, на картковий рахунок позивача від відповідача було зараховано 101297,70 грн. грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, що належить до видачі. Також листом від 27.06.2024 № 06.1.3/4-311/290 відповідачем було надано позивачу довідку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна № 11. Проте позивач вважає, що під час складання довідки-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна № 11, з моменту виникнення у нього права на отримання предметів речового майна, відповідачем включено не повний перелік речового майна, право на яке виникло у нього в період проходження військової служби, у зв`язку із чим сума до виплати є меншою, ніж передбачено діючим законодавством. Водночас на думку позивача, розрахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно було здійснено виходячи із закупівельній вартості такого майна станом не на 01.01.2024, що суперечить вимогам Постанови КМУ від 16.03.2016 № 178 (а.с. 40-48).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду заяву від 18.07.2024 ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог по справі №480/5298/24 та встановлено строк відповідачу для подання відзиву на заяву про уточнення позовних вимог.
Представником відповідача через систему "Електронний суд" надано заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в яких, зокрема, зазначено, що ціни на предмети речового майна, які використовувались для нарахування грошової компенсації за не отримане речове майно ОСОБА_1 , визначені Розпорядженням АДПСУ №1130-АГ від 22.12.2023, яким визначено розрахункову вартість на предметі: речового майна станом на 01.01.2024. При цьому у довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, передбачену ПКМУ від 16.03.2016 №178 включається майно, яке не отримувалось військовослужбовцями протягом проходження служби та за яке здійснюється виплата грошової компенсації. Включення повного переліку речового майна, яким повинен забезпечуватися військовослужбовець під час проходження служби до довідки не передбачене. Під час звільнення з військової частини, під час розрахунку, військовослужбовець ознайомлюється з переліком майна, яким забезпечувався військовослужбовець під час проходження служби та яке занесено до його арматурної картки. Після ознайомлення, у разі згоди з занесеною інформацією в арматурну картку, військовослужбовець ставить свій підпис та дату. Під час розрахунку, колишній військовослужбовець Чалий був ознайомлений з переліком майна, яким був забезпечений, про що свідчить поставлений підпис на арматурній картці, заперечені не мав. Водночас представник відповідача зазначив, що перелік неотриманого майна за час проходження служби, наведений ОСОБА_1 , не є дійсним, оскільки найменування предметів речового майна перелічені в ПКМУ він 28.10.2004 №1444, яка в ДПСУ на момент проходження служби позивача не діяла Також, дані щодо не отриманого майна, вказаного ОСОБА_1 не збігаються з наведеними у арматурній картці, з якою він був ознайомлений при звільненні 9а.с. 55-56).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.05.2024 № 473-ОС позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 11).
Проте, при звільненні з військової служби з позивачем не було проведено в повному обсязі остаточний розрахунок, а саме, не було здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно.
Відповідно до довідки № 11 на вартість речового майна, що належить до видачі, виданої відповідачем, вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 101 495,40 грн. (а.с. 51).
Згідно з роздруківкою з карткового рахунку позивача, 13.07.2024 відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача грошову компенсацію за речове майно у розмірі 101 297,70 грн (а.с. 49). Про даний факт, також зазначено позивачем у заяві про уточнення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Частиною 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що продовольче забезпечення військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Водночас, за приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб, за загальним правилом, є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Отже, право на судовий захист, зазвичай, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення, за загальним правилом, має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення Аксу проти Туреччини [Aksu v. Turkey] пункт 50; Берден [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; Тенасе проти Молдови [Tгnase v. Moldova]).
Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Таким чином, враховуючи положення зазначених норм законодавства, особа, яка звертається до адміністративного суду з позовом має довести наявність порушення оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкту владних повноважень саме її прав, свобод або законних інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.
З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки № 11 на вартість речового майна, що належить до видачі, виданої відповідачем, вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 101 495,40 грн. (а.с. 51).
Водночас судом встановлено, що на картковий рахунок позивача, відповідачем 13.07.2024 було перераховано грошову компенсацію за речове майно у розмірі 101 297,70 грн (а.с. 49). Про даний факт, також зазначено позивачем у заяві про уточнення позовних вимог.
Проте позивач вважає, що під час складання довідки-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна № 11, відповідачем включено не повний перелік речового майна, право на яке виникло у нього в період проходження військової служби та розрахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно було здійснено виходячи із закупівельній вартості такого майна станом не на 01.01.2024, що суперечить вимогам Постанови КМУ від 16.03.2016 № 178 (а.с. 40-48).
З урахуванням вище зазначеного, судом було зобов`язано позивача надати додаткові пояснення щодо того, яким чином позивачем було встановлено, що розрахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно йому було здійснено виходячи із закупівельній вартості такого майна станом не на 01.01.2024.
Також суд зобов`язував позивача надати додаткові пояснення щодо того, яким чином та з яких документів позивачем було встановлено, що ним не було отримано речове майно, перелік якого зазначено у заяві про уточнення позовних вимог, з урахуванням того, що в довідці про вартість речового майна, що належить до видачі від 04.05.2024 року № 11 зазначено лише перелік не отриманого речового майна, а не весь перелік речового майна, яке підлягає видачі (а.с. 66).
Позивачем було надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що не отримане речове майно, перелік якого зазначено у заяві про уточнення позовних вимог вівся та підраховувався позивачем в особистих нотатках впродовж спірного періоду на підставі даних з роздавальних відомостей та арматурних карток (під особистий підпис), які зберігаються у відповідача.
При цьому додаткових пояснень щодо того, яким чином позивачем було встановлено, що розрахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно йому було здійснено виходячи із закупівельній вартості такого майна станом не на 01.01.2024, суду надано не було.
У зв`язку із зазначеними обставинами, судом було повторно зобов`язано позивача надати додаткові пояснення щодо того, яким чином ним було встановлено, що розрахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно йому було здійснено виходячи із закупівельній вартості такого майна станом не на 01.01.2024. Також суд зобов`язав позивача надати додаткові пояснення щодо того, за який саме період та яке саме речове майно (перелік), згідно його записів, не було йому видано під час проходження служби (а.с. 71).
Проте вимоги суду позивачем виконано не було, вище зазначені додаткові пояснення, суду надано не було, що позбавляє можливості суд належним чином дослідити дане питання.
Водночас судом враховано, що у запереченні представником відповідача, зокрема, зазначено, що ціни на предмети речового майна, які використовувались для нарахування грошової компенсації за не отримане речове майно ОСОБА_1 , визначені розпорядженням АДПСУ №1130-АГ від 22.12.2023, яким визначено розрахункову вартість на предмети речового майна станом на 01.01.2024 (а.с. 55 (зворотній бік).
При цьому будь-яких заперечень щодо вище зазначеного, позивачем також суду надано не було.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Проте позивачем не було доведено існування обставин, на яких грунтуються його позовні вимоги. Також позивачем не було надано відповідних доказів.
Отже позивачем не було доведено порушення його прав та законних інтересів відповідачем.
А відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не зазначення у довідці-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна № 11, ОСОБА_1 повного переліку речового майна, право на яке було отримане з 05.08.2009 по 06.05.2024 відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою КМУ від 28.10.2004 № 1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених наказом МВС України від 31.10.2016 № 1132 та незастосування цін станом на 01.01.2024 до всіх найменувань майна, зазначеного у довідці-розрахунку на виплату грошової компенсації належного до видачі речового майна №11, ОСОБА_1 ; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з відрахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, право на яке було отримане з 05.08.2009 по 06.05.2024, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою КМУ від 28.10.2004 № 1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених наказом МВС України від 31.10.2016 № 1132, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2024 відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек