Справа № 460/7857/25
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
17 липня 2025 року м. Рівне №460/7857/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Іванов І.О.,
відповідача: представник Маркевич А.А.,
розглянувши у підготовчому засіданні заяву Рівненської окружної прокуратури про допуск прокурора до участі в адміністративній справі за позовом
Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
доВиконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (далі ТДВ "Рівнефармація", позивач) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.
Позивач просить суд:
Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
Від позивача надійшли заперечення на заяву прокурора про допуск до участі у справі. В обґрунтування заперечень вказано, що прокурор не може виступати третьою особою, оскільки він захищає не власні права та інтереси, а права та інтереси іншої особи. У цій справі прокурор не захищає інтереси громадянина або держави, тому що з позовом за захистом своїх прав та інтересів звернувся позивач ТДВ "Рівнефармація". Прокурором не наведено доказів, що відповідач у цій справі не здійснює, чи неналежним чином здійснює захист своїх інтересів, а також не обґрунтовано як у ході чи внаслідок розгляду справи буде порушено інтереси держави.
У підготовчому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні. Просив не допускати прокурора до участі у справі.
Представник відповідача надала пояснення, аналогічні письмовим поясненням. Просила допустити прокурора до участі у справі.
Розглянувши заяву Рівненської окружної прокуратури, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч.3 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).
Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.
Таким законом є Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".
Аналіз ч.3 ст.23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
1) ящо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Відтак, представництво прокурором інтересів держави у суді: по-перше, може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; по-друге, прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах; по-третє, прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону №1697-VІІ, навівши відповідне обґрунтування цього.
Однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.
Судом встановлено, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 відмовлено у задоволенні позову прокурора у справі №918/1226/24 за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання повернути майно.
Відтак, посилання прокурора на розгляд іншої господарської справи не є релевантним з огляду на неподібність підстав та предмету позову у справі №918/1226/24 та цієї справи, а також на те, що зазначену справу уже розглянуто Північно-західним апеляційним господарським судом.
Крім того, заяву про вступ у справу прокурор подав в порядку ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.2 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.
Суд звертає увагу на те, що прокурор в адміністративному судочинстві має особливий правовий статус учасника судового процесу, який передбачає покладання на нього функції представництва порушених прав, свобод чи інтересів держави загалом.
Отже, прокурор не може брати участь у справі як третя особа, оскільки він захищає не власні права та інтереси, а права та інтереси іншої особи, має не особисту заінтересованість у розгляді та вирішенні справи, а забезпечує державний інтерес.
У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що заява прокурора про допуск до участі у справі є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.
Керуючись статтями 49, 53, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви Рівненської окружної прокуратури про допуск прокурора до участі у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" до Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 21 липня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар