Справа № 640/22165/20
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/22165/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кушнір В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Журат І.В.,

представника позивача Нечваля Я.В.,

представника відповідача Зосіч Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 26.08.2020 № 11/43/12.

1.АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1.1. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на думку відповідача, позивач ввів в обіг продукцію - засоби індивідуального захисту сонцезахисні окуляри (43 моделі), яка не відповідає встановленим вимогам, за що передбачена відповідальність згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Однак вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідачем до акту перевірки характеристик продукції надано лише один Додаток 1, який має бути оформлений на кожну окрему модель продукції. Окрім цього, вказує, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості накладення на суб`єкта господарювання окремого штрафу за кожну окрему одиницю продукції, однак відповідач сумував суми штрафу за 43 одиниці продукції у оскаржуваній постанові, чим порушив норми чинного законодавства.

Також, позивач вважає, що не є особою, яка ввела продукцію (сонцезахисні окуляри) в обіг, або особою, яка згідно з Законом про ринковий нагляд вважається такою, що ввела продукцію (сонцезахисні окуляри) в обіг.

На переконання позивача, відповідачем не доведено факту вчинення ним порушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 44 Закону, яке полягало у ненанесенні знаку відповідності технічним регламентом, у відсутності декларації відповідності на час проведення перевірки та ненаданні на запит. Так, відповідач не конкретизує та не зазначає, на який конкретно предмет не було нанесено знак відповідності технічним регламентом, а декларація відповідності під час проведення перевірки була надана відповідачу.

За вказаних обставин позивач вважає, що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

1.2 ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

У відзиві на позов Головне управління Держпраці у Київській області позовних вимог не визнало та просило відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що відповідачем під час перевірки характеристик продукції засобів індивідуального захисту (сонцезахисних окулярів) за місцем проведення господарської діяльності позивачем встановлено порушення пунктів 50, 51 Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 27.08.2008 №761, а саме: на час перевірки декларація про відповідність відсутня, за запитом не надана; не нанесений знак відповідності технічним регламентам.

Вважає, що перевірка характеристик продукції (засобів індивідуального захисту) проведена Головним управлінням Держпраці у Київській області правомірно, а під час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

1.3. ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ ПОЗИВАЧА.

Позивач подала відповідь на відзив, в якому підтримала обґрунтування позовної заяви.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Ухвалою від 22.09.22 Окружним адміністративним судом м.Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.25 справу прийнято до провадження Чернівецького окружного адміністративного суду, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 02.04.2025 відповідача Головне Управління Держпраці у Київській області замінено на правонаступника Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ФОП ОСОБА_2 на правонаступника фізичну особу ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 07.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача Нечваль Я.В. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Зосіч Г.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених у відзиві на позов.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Головним управлінням Держпраці у Київській області на підставі наказу №2284 "Про затвердження плану перевірок характеристик продукції на липень 2020 року" від 30.07.2020 та відповідно до Законів України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", "Про загальну безпечність нехарчової продукції", та на виконання Секторального плану державного ринкового нагляду на 2020 рік, затвердженого Державною службою України з питань праці видано направлення від 12.08.2020 року №11/43/02 на проведення планової виїзної перевірки характеристик продукції засобів індивідуального захисту, що знаходиться у розповсюджувача/виробника за адресою торгівельний комплекс "МЕТРОГРАД" (підземний простір від Бесарабської площі до станції метро "Площа Льва Толстого"), м.Київ (а.с.51).

Під час перевірки позивачу вручено службовий запит від 13.08.2020, у якому вимагалось відповідно до ст.15 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» надати документи та матеріали для здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо продукції, яка реалізується 13.08.2020 засоби індивідуального захисту сонцезахисні окуляри в магазині «M&K» за адресою проспект Героїв Сталінграду, 24, кв.78 (в тому числі декларацій про відповідність вимогам технічного регламенту №761) (а.с.53).

На вищезгаданий запит позивачем власноруч написано зобов`язання щодо надання до 17.08.2020 необхідного переліку документів (а.с.54).

Посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області складено акт перевірки характеристик продукції від 17.08.2020 №11/43/03, у якому констатовано порушення вимог пунктів 50, 51 Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 27.08.2008 №761, а саме: під час перевірки декларація про відповідність відсутня, за запитом не надана; не нанесений знак відповідності технічним регламентам (а.с.55-56).

У додатку 1 до акта перевірки характеристик продукції (яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам) вказано про сонцезахисні окуляри "Очки Alese" по позицію 20 "С.З очки KAIDI", усього 43 моделі (артикули). Повний перелік артикулів (43 найменування) додається окремо (а.с.59).

На підставі акта перевірки ГУ Держпраці у Київській області 18.08.2020 складено протокол №11/43/11 про виявлені під час перевірки порушення, у якому вказано, що ФОП ОСОБА_1 ввела в обіг продукцію, яка була об`єктом перевірки та не відповідає вимогам, за що передбачена відповідальність п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». ФОП ОСОБА_1 відмовилась надавати свої пояснення та підписувати вказаний протокол (а.с.64-65).

26.08.2020 ГУ Держпраці у Київській області винесено постанову №11/43/12 про накладення на фізичну особу-підприємця ФОП ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожну модель продукції (43 моделі) у сумі 2 193 000 (два мільйони сто дев`яносто три тисячі)грн (а.с.71-72).

Не погоджуючись із винесеною постановою, вважаючи її безпідставною та такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», позивач звернулася з даним позовом до суду.

4. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно з абз.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, що визначається відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п.21 п.4 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.

Згідно з абз.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" повноваження також через свої територіальні органи, термін "орган ринкового нагляду" позначає також його територіальні органи.

З метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції.

Відповідно до ч.2 ст.23-1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» на підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.

З матеріалів справи слідує, що ГУ Держпраці у Київській області на підставі наказу від 30.07.2020 №2284 видано направлення від 12.08.2020 року №11/43/02 на проведення планової виїзної перевірки характеристик продукції засобів індивідуального захисту, що знаходиться у розповсюджувача/виробника за адресою торгівельний комплекс "МЕТРОГРАД" (підземний простір від Бесарабської площі до станції метро "Площа Льва Толстого"), м.Київ (а.с.51).

Згідно абз.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1069 «Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд» відповідач здійснює державний ринковий нагляд за засобами індивідуального захисту.

Відповідно до Технічного регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою КМ від 27.08.2008 №761 під засобом індивідуального захисту (далі - засіб захисту) слід розуміти спорядження, що призначається для носіння користувачем та/або забезпечення його захисту від однієї або кількох видів небезпеки для життя чи здоров`я.

Відповідно до п.2 вказаного регламенту сонцезахисні окуляри відносяться до першої категорії засобів захисту, що мають конструкцію простої складності і призначаються для захисту від сонячного світла.

Суд вважає безпідставними твердження позивача відносно того, що позивач не є особою, яка ввела продукцію (сонцезахисні окуляри) в обіг та не може бути притягнута до відповідальності за п.2 ч.2 ст.44 Закону України Про ринковий нагляд, з наступних підстав.

За змістом частини 6 статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону № 2735-VI передбачено, що у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Судом встановлено, що під час перевірки позивачу вручено службовий запит від 13.08.2020, у якому вимагалось відповідно до ст.15 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» надати документи та матеріали для здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо продукції, яка реалізується 13.08.2020 засоби індивідуального захисту сонцезахисні окуляри в магазині «M&K» (а.с.53).

На вищезгаданий запит позивачем власноруч написано зобов`язання щодо надання до 17.08.2020 необхідного переліку документів, зокрема і товаро-транспортні накладні та договори поставок на продукцію (а.с.54).

Однак, оскільки позивачем не надано відповідачу на його запит товаро-транспортні накладні та договори поставок, то у відповідача не було змоги встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила цю продукцію, відтак ОСОБА_3 відповідно до Закону №2735-VI вважається особою, яка ввела продукцію (сонцезахисні окуляри) в обіг.

Щодо правомірності застосування до позивачки штрафу на підставі п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі:

- введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначає, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд доходить висновку, що виявлене відповідачем порушення у позивача стосовно не нанесення на сонцезахисних окулярах знаку відповідності технічним регламентам, не складення декларації на відповідність є формальною невідповідністю і усунення такого порушення відбувається через вимогу органу ринкового нагляду вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вчинене позивачем порушення визначене частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та є виключенням для застосування відповідальності відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» де зазначено «(крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону)».

Оскільки виявлене відповідачем порушення у позивача стосовно не нанесення на сонцезахисних окулярах знаку відповідності технічним регламентам є формальною невідповідністю, суд дійшов висновку, що відповідач передчасно та безпідставно виніс постанову про накладення на позивача адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу.

Відповідач виявивши формальну невідповідність (позивачем не було нанесено на сонцезахисних окулярах знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом, не було складено декларацію про відповідність) мав відповідно до частини 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» невідкладно вимагати від позивача вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності. І лише у випадку не вжиття позивачем протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності відповідач міг би застосувати до позивача згідно п.3 ч.4 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу в разі «невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

Доказів того, що відповідачем приймалося щодо позивача рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яке у визначений строк позивачем не виконано і за що передбачена відповідальність п.3 ч.4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» відповідачем не надано.

5.ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, №303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін суд вважає, що ключові аргументи доводів та міркувань учасників процесу отримали достатню оцінку.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі слід стягнути сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київські області про накладення штрафу від 26.08.2020 №11/43/12.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 10510грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 21 липня 2025 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (вул. Вавилових, 10, м.Київ, 04060 ).

Суддя В.О. Кушнір