Справа № 420/37706/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/37706/24

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 28.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання прийняти рішення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України та просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 54 рішення Комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних від 03.05.2024 року №94/168 в частині не призначення ОСОБА_1 іншої 1/2 частини одноразової грошової допомоги від 15000000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень, у сумі 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 1/2 частини одноразової грошової допомоги у сумі 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (далі МО) щодо не прийняття рішень про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в повному обсязі у розмірі 15000000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень.

Зобов`язано МО повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 року та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 15000000,00 (п`ятнадцять мільйонів гривень), з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 01.11.2023 року №317 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.08.2023 року.

20.12.2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

22.01.2024 року за №943/2375 ІНФОРМАЦІЯ_5 підготовлена та направлена доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися зо ОГД щодо загиблого ОСОБА_2 .

Відповідно витягу із протоколу засідання комісії МО з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.05.2024 року №94/168, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги:

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168:

54. Матері загиблого 26.08.2023 року у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 05.09.2023 року та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 05.03.2024 року №321/КІ72218 в розмірі 1/2 частини 15000000 грн., в сумі 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.

Вважаючи таке рішення відповідача частково протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про неповноту з`ясування обставин справи відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 та, як наслідок, наявність обов`язку відповідача повторно розглянути заяву позивача в другій частині одноразової грошової допомоги (7500000,00 грн.), яка залишилась нерозподіленою (зарезервованою).

Суд зазначив, що матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , отже ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а тому в цих правовідносинах відсутні інші варіанти рішення, крім прийняття рішення про виплату позивачці другої частини ОГД.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини другої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на:

військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частин першої, другої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» КМУ прийнято Постанову №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 2 Постанови №168 визначено установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

На виконання вказаної Постанови наказом МО від 25.01.2023 року №45 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі Порядок №45).

Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови №168, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Згідно пункту 1.7. Порядку №45 одноразова грошова допомога (далі ОГД) призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

В розділі III Порядку №45 визначені повноваження органів військового управління щодо призначення та виплати ОГД:

3.1. Районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати. Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД (додаток 3), подається за підпорядкованістю у обласний (Київський міський) ТЦКСП.

3.2. Обласний (Київський міський) ТЦКСП:

1) є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4). У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин;

2) проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи.

3.3. Фінансово-економічне управління контролює дотримання обласними (Київським міським) ТЦКСП встановлених строків виплати ОГД.

Розділ IV Порядку визначає алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД:

4.1. Члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 20.12.2023 року звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та надала всі документи, які передбачені Додатком 2 до Порядку №45.

Колегія суддів вважає необґрунтованим твердження відповідача щодо ненадання позивачкою копії свідоцтва про смерть батька загиблого військовослужбовця, оскільки Додаток №2 не передбачає надання таких документів.

Апеляційний суд також відхиляє посилання апелянта на те, що у п.1 позивачка не вказала інформацію про батька військовослужбовця та не надала до заяви документ про смерть батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , оскільки у п.1 заяви, форма якої є затвердженою Порядком №45 (додаток №1), позивачкою зазначено: «Мені не відомо про інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого)/Мені відомо про інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого) (непотрібне закреслити)».

Як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, філологічний та логічний аналіз цього пункту свідчить про те, що особа повинна повідомити про наявність/відсутність інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого) на час виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

Тобто, не зазначення у вказаній графі інших осіб фактично передбачає їх відсутність.

Так, днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Це у спірних правовідносинах 26.08.2023 року.

Станом на цю дату батько не був членом сім`ї, у розумінні вимог заяви, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Принцип правової визначеності, як елемент верховенства права, несе за собою критерії чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, що дозволяє пересічній людини зрозуміти наслідки своїх дій та сформувати варіант поведінки з урахуванням відповідної норми права. Вказаний пункт такому принципу не відповідає.

Тому позивачка, заповнюючи заяву, внаслідок неоднозначності формулювання п.1 зазначила про відсутність інших членів сім`ї.

Водночас, відповідно до п.4.2. Порядку №45 районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням.

4.3. Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2).

Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).

4.4. Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280 віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.

Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану, Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.

В подальшому, документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату МО і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії МО.

В свою чергу, Комісія МО здійснює свої повноваження на підставі «Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», затвердженого наказом МО 26.10.2016 року № 564.

Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, наведеними нормативно-правовими актами визначена процедура проходження документів для отримання ОГД, визначені органи, які здійснюють певні функції на кожній стадії проходження цих документів.

Резюмуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що процедура оформлення та отримання ОГД розпочинається з надання відповідних заяв особами, які мають право на таку допомогу, до Районного (міського) ТЦКСП.

Як вже зазначалось вище, відповідна заява була складена та надана позивачкою. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_5 вказана заява опрацьована та складена доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД.

У цій доповіді встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 05.08.2008 року та повного витягу з ДРАЦСГ про народження загиблого від 03.01.2024 року №9.

Разом з цим, у доповіді визначено, що ОСОБА_3 є батьком загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 05.08.2008 року та повного витягу з ДРАЦСГ про народження загиблого від 03.01.2024 року №9. При цьому, графи щодо дати народження та місця проживання не заповнені.

Отже, Департамент соціального забезпечення МОУ, попередньо опрацювавши документи, як то передбачено Порядком №45, не встановив достовірної інформації про родинні зв`язки загиблого, не отримав додаткові документи та не встановив наявність членів сім`ї на ІНФОРМАЦІЯ_3 день загибелі ОСОБА_2 ..

15 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 17 лютого 2022 року №2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон №2073-IX), який упорядковує відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону №2073-IX).

У частині першій статті 4 Закону №2073-IX визначено, що адміністративна процедура здійснюється, зокрема на засадах пропорційності

Відповідно до статті 11 Закону №2073-IX адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час:

1) прийняття адміністративних актів;

2) прийняття процедурних рішень і вчинення процедурних дій.

Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.

Частинами 1-3 статті 8 цього Закону передбачають, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 4 та 16 Закону України «Про адміністративну процедуру», одним з принципів адміністративної процедури є принцип офіційності; адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи

Адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо неповноти з`ясування відповідачем обставин справи при розгляді заяви ОСОБА_1 та, як наслідок, наявність обов`язку відповідача повторно розглянути заяву позивача в другій частині одноразової грошової допомоги (7500000,00 грн.), яка залишилась нерозподіленою (зарезервованою).

У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , що є належним та допустимим доказом даного факту.

Як вірно наголосив суд 1-ї інстанції, ст.2 ЗУ Про адміністративну процедуру визначено, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Тобто, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а отже в цих правовідносинах відсутні інші варіанти рішення, крім прийняття рішення про виплату позивача другої частини ОГД.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк