Справа № 420/3641/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/3641/25

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 03.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області за результатом якого позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ115416 від 21.01.2025;

- стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 січня 2025 року відповідачем було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ115416 від 21.01.2025, якою постановив стягнути з ТОВ «Софістар ФФК» адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн. Позивач не погоджується із вищевказаною постановою, вважає її протиправною, незаконною, безпідставною, прийнятої без повного, всебічного та об`єктивного дослідження та встановлення всіх обставин, тому підлягає скасуванню.

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області подала до Одеського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказує на те, що 21.01.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 115416 щодо ТОВ «Софістар Фрейт Форвардінг Компані», у зв`язку з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Відповідач вважає оскаржувану постанову обґрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» (вул.В.Арнаутська, 76, офіс 1, м.Одеса, 65045) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області (площа Бориса Дерев`янка,1, каб.203, м.Одеса, 65008) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

На вказане рішення суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі №420/3641/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» у повному обсязі, стягнути судові витрати. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

12.05.2025 року (вхід.№27398/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі №420/3641/25 без змін.

28.05.2025 року (вхід.№28360/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» надійшли додаткові пояснення у справі щодо обставин, які, на думку апелянта, свідчать про відсутність порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані».

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.12.2024 посадовою особою Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на рейдову перевірку від 06.12.2024 № 006481, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб марки DAF/RENDERS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , власником транспортного засобу та автомобільним перевізником був позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані».

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, а саме: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародного перевезення вантажу за маршрутом «Україна-Румунія» без документів, визначених статтею 53 цього Закону - а саме: було встановлено відсутність сертифіката відповідності транспортного засобу НА тягач - DAF (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення.

Відсутність необхідних документів, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшла своє відображення в акті від 09.12.2024 № АР 116425.

07.01.2025 року було направлено повідомлення-запрошення на розгляду акту у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, каб 203, на 21 січня 2025 року з 14:00 до 15:00 години.

В подальшому, 21.01.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 115416 щодо ТОВ «Софістар Фрейт Форвардінг Компані», у зв`язку з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ в розмірі 34 000,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем постановою, вважаючи його протиправним та таким, що порушують його права і законні інтереси, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно зі статтею 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою КМУ від 08 листопада 2006 р. №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

В силу вимог пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пунктами 26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Водночас, частиною 1 статті 53 Закону №2344-III визначено, що організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Згідно з частиною 3 статті 53 Закону №2344-III при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати:

-дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

-список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях);

-білетно-облікову документацію;

-схему маршруту.

Законом України №4621-VI від 22 березня 2012 року статтю 53 Закону №2344-III було доповнено частиною восьмою, за якою водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані:

- допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті,

-надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти,

-а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно з абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів наголошує, що нормами статті 53 Закону №2344-III визначено вичерпний перелік документів, які повинен мати при виконанні міжнародних перевезень вантажів резидент України: 1) дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; 2) дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 4) сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документи на вантаж.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Під час апеляційного розгляду колегією суддів з`ясовано, що протягом перевірки транспортного засобу марки DAF/RENDERS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , власником транспортного засобу та автомобільним перевізником був позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані», при здійснення міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Україна-Румунія виявлено порушення: під час надання послуг з міжнародних перевезень вантажів виявлено порушення вимог ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «під час перевірки виявлено порушення: під час міжнародних перевезень вантажів за маршрутом Україна-Румунія перевізник не забезпечив водія документами передбаченими ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: сертифікатом відповідності т/з щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територія яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України», «у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз.6 ч.1 виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: сертифікатом відповідності т/з щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територія яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України авто DAF ВН0640КС».

Саме за вказане порушення відповідач оскаржуваною постановою притягнув позивача до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка передбачена абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Колегія суддів зазначає, що наданий акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідає формі додатку № 3 Порядку № 1567 .

Крім того, як доцільно наголошено судом першої інстанції, форма вищевказаного акту передбачає графу «Пояснення водія про причини порушень», в якій водій мав право висловити свою згоду або незгоду із вчиненими діями посадових осіб відповідача, зазначивши можливі порушення з боку відповідача, вказати на причину відсутності певних документів тощо.

Проте, як вбачається в обставинах даної справи, водій відмовився від підписання акту.

Варто зазначити, що зміст Угоди між Урядом України та Урядом Румунії про міжнародне автомобільне сполучення, ратифікованої Законом України від 10.02.2000 № 1451-III (1451-14), не допускає можливість здійснення перевізниками Договірних Сторін міжнародних перевезень вантажів без сертифікату відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки.

Більш того, вимогами статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено наступне визначення:

сертифікат відповідності на автомобіль це документ, який підтверджує, що транспортний засіб відповідає вимогам та стандартам чинного законодавства України з питань безпеки дорожнього руху, екологічності, енергоефективності та інших параметрів.

Вантажні автомобілі, що призначені для міжнародних перевезень, згідно з прийнятою ЄКМТ класифікацією, залежно від екологічного рівня розподілено на такі категорії: «зелені», «особливо зелені та безпечні», «ЄВРО 3 безпечні» та «ЄВРО 4 безпечні».

Відповідно до вимог Резолюції ЄКМТ (Європейська Конференція Міністрів Транспорту) СЕМТ/СМ (2005)9/FINAL кожна з наведених вище категорій вантажних автомобілів повинна мати на борту такі документи:

сертифікат відповідності вантажного автомобіля чи сідельного тягача технічним приписам стосовно викидів забруднювальних речовин з відпрацьованими газами та створюваного ними шуму, сертифікат відповідності вантажного автомобіля чи сідельного тягача вимогам безпеки, сертифікат відповідності причепа чи напівпричепа, сертифікат відповідності вимогам придатності до експлуатації вантажного автомобіля (сідельного тягача) чи причепа (напівпричепа), а також бортовий журнал та дозвіл ЄКМТ.

Крім того, пунктом 33 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1001, визначено, що до міжнародних перевезень вантажів (крім небезпечних вантажів та небезпечних відходів) допускаються вантажні транспортні засоби, які відповідають вимогам пункту 27 цих Ліцензійних умов, а також:

обладнані контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку;

мають сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватиметься перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

З огляду на наведені правові норми, сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки є обов`язковим документом під час здійснення міжнародного перевезення вантажу, не може бути замінений будь-яким іншим документом, та має надаватись під час перевірки, оскільки положеннями спеціального законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що при здійсненні міжнародних перевезень вантажу позивач мав забезпечити водія всіма необхідними документами, серед яких і сертифікат відповідності екологічної безпеки вимогам країни, територією яких буде здійснюватися перевезення. Зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу додаткових відомостей не звільняє перевізника від обов`язку, покладеного на нього приписами Закону України «Про автомобільний транспорт».

Разом з тим, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта щодо наявності вказаного сертифіката у водія у вигляді зазначеної копії з огляду на таке.

Вимогами статті 53 Закону №2344-III визначено вичерпний перелік документів, які повинен мати при виконанні міжнародних перевезень вантажів резидент України: 1) дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; 2) дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 4) сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документи на вантаж.

Аналізуючи вказані правові норми та чітко регламентований законодавством перелік документів, колегія суддів доходить висновку, що на рівні з оригіналами свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дозволами та документами на вантаж, у водія має бути наявний саме оригінал сертифіката відповідності щодо безпеки руху та екологічної безпеки.

Адже саме оригінал сертифіката є єдиним офіційним документом, який забезпечує можливість автентифікації, посвідчує відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки руху та екологічним нормам країн, територією яких здійснюється перевезення.

Крім того, слід зазначити що надання ТОВ «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» копії сертифікату до суду разом з позовною заявою не спростовує виявленого факту порушення, оскільки оригінал зазначеного сертифікату має бути безпосередньо у водія під час здійснення перевезень та має надаватись посадовим особами Укртрансбезпеки на вимогу під час перевірок.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що надання позивачем сертифіката відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки до суду не спростовують порушення ним вимог статті 53 Закону України №2344-III, якою передбачено обов`язок наявності оригіналу вказаного сертифікату.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо протиправності оскаржуваної постанови, оскільки вони не спростовують порушення ним вимог ст.53 Закону № 2344-III, відповідальність, за яке передбачено вимогами абз.6 ч.1 ст.60 зазначеного Закону.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в апеляційній скарзі апелянтом не спростовані доводи позивача.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області №ПШ115416 від 21.01.2025 року на суму 34 000,00 грн. є безпідставними та не належать задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька