Справа № 140/7085/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7085/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Світлицька Зоряна Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Центральний ВДВС у м. Миколаєві) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.03.2025 №74895555 про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання відновити виконавче провадження №74895555.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 140/36366/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії позов було задоволено, зокрема, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 всіх належних сум при звільненні у виді надбавки з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно з наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за період з 01 по 26.09.2023, компенсації за щорічну основну відпустку за 2022 рік та за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09. 2014 № 460, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 140/36366/23 було видано виконавчий лист від 09.04.2024 № 13031/2024, який пред`явлено до примусового виконання до Центрального ВДВС у м. Миколаєві, постановою державного виконавця від 03.05.2024 було відкрито виконавче провадження (№ АСВП: 74895555).

З листа Центрального ВДВС у м. Миколаєві від 16.06.2025 № 80828 позивачу стало відомо, що 10.03.2025 державним виконавцем на підставі пункту 11 частини першої статті 39, абзацу третього частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач не погоджується із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2025 № 74895555, оскільки така постанова винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справі призначено судове засідання на 10:00 23.07.2025 (а. с. 20).

В поданому до суду 21.07.2025 відзиві на позовну заяву (а. с. 26-28) представник відповідача Щербатих М.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з дотриманням норм чинного законодавства України, а саме вимог пункту 2 частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII, оскільки боржником рішення суду не виконано, а державним виконавцем здійснені всі заходи, передбачені вимогами статей 63, 75 Закону № 1404-VIII.

З урахуванням приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 (в апеляційному порядку оскаржене не було) у справі № 140/36366/23 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії позов було задоволено, зокрема, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 всіх належних сум при звільненні у виді надбавки з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років згідно з наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за період з 01 по 26.09.2023, компенсації за щорічну основну відпустку за 2022 рік та за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09. 2014 № 460, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду від 26.02.2024 у справі № 140/36366/23, Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист від 09.04.2024 № 13031/2024 (а. с. 58 зворот-59), який позивачем було пред`явлено до примусового виконання до Центрального ВДВС у м. Миколаєві (а. с. 58).

Постановою заступника начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві Щербатих М.В. від 03.05.2024 ВП № 74895555 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 № 13031/2024 (справа № 140/36366/23) (а. с. 65 зворот).

06.08.2024 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві Павлюк М.А. винесла постанову ВП № 74895555 про накладення на ВЧ НОМЕР_1 штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення у розмірі 5100,00 грн (а. с. 63 зворот), а 28.08.2024 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві Щербатих М.В. виніс постанову ВП №74895555 про накладення на ВЧ НОМЕР_1 штрафу за невиконання без поважних причин рішення у розмірі 10200,00 грн (а. с. 38 зворот).

10.03.2025 за № 29557 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві Щербатих М.В. направив до ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, у якому просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, та розпочати досудове розслідування (а. с. 42-43).

10.03.2025 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві Щербатих М.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №74895555, відповідно до якої, керуючись вимогами пункту 11 частини першої статті 39, статтями 40, 63 Закону № 1404-VIII, закінчив виконавче провадження з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 № 13031/2024 (справа № 140/36366/23) (а. с. 46).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд бере до уваги викладені у позовній заяві доводи про те, що лише 16.06.2025, після отримання інформації про хід виконавчого провадження на адвокатський запит листом від 16.06.2025 № 80828 (а. с. 11 зворот-12), позивачу та його представнику стало відомо про факт винесення оскаржуваної постанови від 10.03.2025 ВП №74895555 про закінчення виконавчого провадження, та ураховуючи відсутність доказів своєчасного вручення зазначеної постанови позивачу, суд доходить висновку про дотримання десятиденного строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частин першої-третьої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2023 у справі № 520/10601/2020 вказав, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас Верховний Суд зазначив, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18.06.2019 у справі № 826/14580/16 підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Суд погоджується із доводами позивача про те, що оскаржувана у цій справі постанова від 10.03.2025 ВП № 74895555 про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, оскільки відповідач не надав доказів, які б підтверджували факт реального виконання рішення суду від 26.02.2024 у справі № 140/36366/23 чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а, від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі №457/359/21.

Згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, оскільки суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова від 10.03.2025 ВП №74895555 про закінчення виконавчого провадження не відповідає вимогам Закону № 1404-VIII, винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання рішення суду від 26.02.2024 у справі № 140/36366/23 чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови та похідні позовні вимоги зобов`язального характеру належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн, що був сплачений за подання позовної заяви в електронній формі квитанцією від 04.07.2025 № 2275-2178-7621-4556 (а. с. 19).

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатих М.В. від 10.03.2025 ВП № 74895555 про закінчення виконавчого провадження.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 № 13031/2024 (справа № 140/36366/23).

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (54030, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх

Повний текст рішення складений 23 липня 2025 року