Справа № 520/3482/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 р.Справа № 520/3482/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.04.25 року по справі № 520/3482/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Опцион Плюс"

до Чернігівської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Опцион Плюс" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної митної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000071/2 від 08.11.2024 та картки відмови №UA102020/2024/000118 від 08.11.2024;

- стягнути на користь ТОВ "Опцион Плюс" витрати на оплату судового збору у розмірі 9251,83 грн. та професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 20000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що підприємством вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення ввезеної партії товару та надані документи на підтвердження їх митної вартості згідно з вимогами митного законодавства, проте Чернігівська митниця безпідставно відмовила у прийнятті митної декларації та митному оформленні партії товарів за визначеною відповідно до ціни договору (контракту) митною вартістю. Зазначає, що оскаржувані рішення не містять передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000071/2 від 08.11.2024 та картки відмови № UA102020/2024/000118 від 08.11.2024.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЦИОН ПЛЮС" за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці Держмитслужби України сплачену суму судового збору у розмірі 9251 грн. 83 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Чернігівською митницею подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачем визначено умови поставки товарів з порушенням правил "Інкотермс 2010", також до митної вартості товару не включені витрати на наванаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару та інші витрати пов`язані з його транспортуванням до місця призначення, що свідчить про порушення п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України. Також, серед наданих товаросупровідних документів відсутні банківські документи, які б підтверджували сплату коштів за оцінюваний товар. Вказує, що рішення про невизнання заявленої позивачем митної вартості приймалося виключно за результатами аналізу поданих до митного оформлення документів, при цьому позивач погодився із скоригованою відповідачем митною вартістю спірних товарів та сплатив до бюджету митні платежі.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що до митного органу надано всі необхідні та наявні документи, в тому числі ті, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, і такі документи не містять розбіжностей, ознак підробки, а містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості за ціни, при цьому такі документи надано без їх попереднього витребування. Зазначає, що право на оскарження декларантом рішень митного органу про коригування митної вартості ввезених товарів не поставлено в залежність від того, яким чином деклараент скористався правом на випуск товару у вільний обіг: чи то шляхом сплати митних платежів згідно і заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій в розмірі визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляіцної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.05.2023 між ТОВ "Опцион Плюс" (покупець) та NOVINO TRADING LIMITED (постачальнк) укладено контракт № NTL20230515 на поставку товару та 05.02.2024 додаткову угоду №б/н до Контракту, відповідно до якого вказано, що "Вантажовідправниками по даному контракту окрім Постачальника також можуть бути SUINING NEW OASIS PRINTING & DYEING CO., LTD (Адреса: NO.46 KAISHAN EAST ROAD SUINING CITY, SICHUAN,CHINA).

Абзацом 1, 2 статті 1 Контракту визначено що: "За цим договором Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товари сорту ("Товар"). Покупець зобов`язується оплатити Товар відповідно до умов цього договору.

Абзацом 2 статті 2 Контракту встановлено: "Загальна кількість і асортимент поставленого Товару складається з партій товару, кількість як визначається в інвойсі на кожну поставку".

Відповідно до абз. 1, 2 ст. 3 Контракту: "Поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі".

Згідно зі ст. 4 Контракту: "Ціна за одиницю Товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума договору визначається загальною кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів - долар США".

Відповідно до абз. 2 ст. 5 Контракту "Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця".

07.11.2024 ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" подано до Чернігівської митниці електронну митну декларацію, яка прийнята митним органом з присвоєнням номеру№24UA81U3 для митного оформлення (випуску) товарів, які поставлені згідно контракту. На підтвердження заявленої в митній декларації інформації, митної вартості товару, яка становить 35311,52 дол.США, разом із декларацією подано наступні документи:

-пакувальний лист №б/н від 02.08.2024;

-рахунок-фактура (інвойс) №NTLОР240802/1 від 02.08.2024;

-коносамент №UTRUST24072235АВ від 06.08.2024;

-автотранспортна накладна СМR№4803 від 31.10.2024;

-декларація №24RОСТМ6 від 31.10.2024;

-декларація про походження товару № NTR20240603/18 від 03.06.2024;

-прейскурант виробника товару № NTR20240603/18 від 03.06.2024;

-висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-11/11-2024 від 04.11.2024;

-розрахунок ціни(калькуляція собівартості)№ NVLОР240802/1 від 02.08.2024;

-додаткова угода до контракту б/н від 05.02.2024;

-зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів NTLОР240802/1 від 02.08.2024;

-видаткова накладна№ NTLОР240802/1 від 02.08.2024;

-відвантажувальна специфікація № NTLОР240802/1 від 02.08.2024;

-комерційна пропозиція №NTL20230501 від 01.05.2023;

-лист №10/21-1 від 21.10.2024 з інформацією від ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" щодо нездійснення страхування вантажу;

-лист №10/21-2 від 21.10.2024 з інформацією від ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" щодо вантажу, який не потребує ліцензування;

-лист №NTLОР240802/1-1 від 02.08.2024 від постачальника, що вартість перевезення, логістика,вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);

-лист №NTLОР240802/1-1 від 02.08.2024 від постачальника, що страхування товару не здійснювалося;

-лист №NTLОР240802/1-3 від 02.08.2024 від постачальника про посередницькі послуги не залучалися;

- лист №NTLОР240802/1-4 від 02.08.2024 від постачальника, ліцензування не передбачено;

-лист №NTLОР240802/1-5 від 02.08.2024 від постачальника про неотримання платежів від третіх осіб;

-якисний опис №NTLОР240802/1 від 02.08.2024;

07.11.2024 відповідачем до ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" направлено повідомлення №802801 щодо часткового митного огляду товару.

08.11.2024 позивач надіслав доручення №58 від 21.08.2023 та проведено огляд товару, про що складено Акт від 08.11.2024 про проведення огляду(переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу б/н та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

08.11.2024 позивачем до митного органу надіслано лист у якому посилався на те, що відповідно до контракту від 15.05.2023 № NTL20230515, витрати на транспортування включені у вартість товару, тому надання ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" транспортних (перевізних) документів, які підтверджують вартість розвантаження товару, а також витрати на оформлення Т1 не вимагаються.

08.11.2024 Чернігівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів№ UA 102000/2024/000071/2, причина здійснення коригування митної вартості та прийнято картку відмови № UA102020/2024/000118 від 08.11.2024.

Позивач вважаючи, що рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними, а тому підлягають скасуванню., а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000071/2 від 08.11.2024 та картки відмови №UA102020/2024/000118 від 08.11.2024, суд виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

Згідно положень частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування ( ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини ( ч. 3 ст. 53 МК України).

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару ( ч.ч. 4,5,6 ст. 53 МК України).

Отже, передбачений перелік документів, які подаються разом з митною декларацією, які мають на меті встановити товар та визначити його вартість, вартість страхування, транспортування, упаковки, є вичерпним. У разі, коли декларантом надано повний перелік документів передбачених частиною другою статті 53 МК України, та можливо встановити повну, вірну ціну товару, складники, що впливають на формування його вартості, вимагати додаткові документи заборонено. У разі не надання повного пакету документів, з який можливо встановити дійсну заявлену вартість товару, митний орган вправі витребувати інші документи, підтверджуючі дані митної декларації.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару відповідач не визнав митну вартість, заявлену декларантом за основним методом за ціною договору(контракту) та прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів від товарів № UA 102000/2024/000071/2 від 08.11.2024 та картки відмови № UA102020/2024/000118 від 08.11.2024, визначивши митну вартість відповідно до ст.64 МК України за другорядним (резервним) методом.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Опцион Плюс" до митного органу надано Декларацію митної вартості, контракт № NTL20230515 від 15.05.2023, додаткову угоду №б/н від 05.02.2024 до контракту, інвойс № NVLOP240802/1 від 02.08.2024.

Позивач зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 5 контракту: "Сторони домовилися, що оплата товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця". У інвойсі №NVLOP240802/1 від 02.08.2024 передоплату не визначено. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не здійснена, рахунок не сплачено, банківські платіжні документи відсутні, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України надання ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" таких документів на законодавчому рівні не вимагається.

Також позивачем надано до митного органу надано пакувальний лист (Packing list) № б/н від 02.08.2024, Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №NVLOP240802/1 від 02.08.2024, коносамент (Bill of lading) № UTRUST24072235AB від 06.08.2024, автотранспортну накладну (Road consignment note) CMR № 4803 від 31.10.2024, Декларацію (Dispatch note model T1) №24ROCT1900I46941M6 від 31.10.2024, Декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № NVLOP240802/1 від 02.08.2024, прейскурант (прайс лист) виробника товару №NTR20240603/18 від 03.06.2024 (з перекладом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-11/11-2024 від 04.11.2024; розрахунок ціни (калькуляція собівартості) № NVLOP240802/1 від 02.08.2024; додаткову угоду до Контракту б/н від 05.02.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL20230515 від 15.05.2023; видаткову накладну № NVLOP240802/1 від 02.08.2024 (з перекладом); відвантажувальну специфікацію № NVLOP240802/1 від 02.08.2024 (з перекладом), комерційна пропозицію № NTL20230501 від 01.05.2023 (з перекладом), лист № 10/21-1 від 21.10.2024 з інформацією від ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" про те, що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 10/21-2 від 21.10.2024 з інформацією від ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" про те, що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № NVLOP240802/1-1 від 02.08.2024 від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № NVLOP240802/1-2 від 02.08.2024 від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист № NVLOP240802/1-3 від 02.08.2024 від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист № NVLOP240802/1-4 від 02.08.2024 від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); лист № NVLOP240802/1-5 від 02.08.2024 від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб не отримано (з перекладом); якісний опис № NVLOP240802/1 від 02.08.2024 (з перекладом).

Так, витрати на транспортування включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, але не виключно Контрактом, інвойсом № NVLOP240802/1 від 02.08.2024, в якому зазначено умову поставки CPT (продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару), калькуляцією собівартості товару № NVLOP240802/1 від 02.08.2024 (згідно якої у вартість товару включено фрахт (перевезення вантажу)), листом постачальника № NVLOP240802/1-1 від 02.08.2024.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що оскільки страхування вантажу не здійснювалося, що підтверджено листом ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС" №10/21-1 від 21.10.2024 та листом постачальника №NVLOP240802/1-2 від 02.08.2024, відтак необхідність подання документів за п. 8 ч. 2 ст.53 МК України на законодавчому рівні виключається.

Колегія суддів зазначає, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган повинен обґрунтувати та довести законність свого рішення. Таке рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.

Статтею 264 МК України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (ч. 10 ст. 264); митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч. 11 ст. 264); у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (ч. 12 ст. 264).

Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, надані позивачем до митного органу під час подання митних декларацій документи, відповідно до Митного кодексу України, на підтвердження митної вартості товару у повній мірі підтверджують митну вартість товару, підлягають обчисленню та містять всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Апелянт зазначає, що декларант не звертався до відповідача щодо випуску спірного товару у вільний обіг згідно ч. 7 ст. 55 МК України шляхом надання гарантій, що підтверджується новою МД від 08.11.2024 №24UA22U2, в якій в графі 48 відсутній строк відстрочення платежів. а у графі "В" відсутній код рахунку "55". Тобто, позивач погодився із скоригованою митною вартістю спірних товарів, самостійно при митному оформленні у митні декларації зазначив 6 (резервний) метод, оформив МД на загальних підставах та сплатив до Державного бюджету митні платежі.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 3 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

Крім того, пунктом 4 частини третьої статті 52 МК України надано право декларанту оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів

За змістом частини першої статті 24 МК України будь-яка особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Отже, відповідно до положень чинного законодавства право на оскарження декларантом рішень митного органу про коригування митної вартості ввезених товарів та на оцінку судом його доводів щодо протиправності такого рішення не поставлено в залежність від того яким чином декларант скористався правом на випуск товару у вільний обіг: чи то шляхом сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, чи то шляхом сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 статті 55 МК України.

Аналогічні висновки містить постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №520/3246/2020, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір у збільшеному розмірі 9251,83 грн., колегія суддів вважає помилковими, оскільки предметом позову є вимога немайнового та вимога майнового характеру, що у підсумку складає суму, сплачену позивачем та яка є вірною. Аналогічні висновки щодо застосування норм права при обрахунку сплати судового збору вказано в ухвалі Верховного суду від 27.01.2025 по справі №580/5436/24.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 520/3482/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 22.07.2025 року