Справа № 640/31430/20
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року Справа№640/31430/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

Товариство з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671549,48 гривень;

- зобов`язати здійснити всі дії, передбачені чинним законодавством України, спрямовані на повернення на поточний рахунок товариства обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень, а саме: підготувати та подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головному управлінню Державної казначейської служби України в місті Києві, висновок про повернення з відповідного бюджету на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень.

Також просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень, підтверджені відповідним договором, актом приймання-передачі виконаних робіт та платіжним дорученням на вказану суму.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що здійснює ввезення палива на митну територію України, а отже з 23.05.2018 року є платником акцизного податку, має переплату з зазначеного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень.

Позивач 07.09.2020 року подав відповідачу заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень. Проте, відповідач не здійснив покладені на нього обовязки, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України.

Наголошує, що бездіяльність відповідача порушує права позивача як платника податків на повернення власних коштів, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі № 640/31430/20 постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2021 року повернуто без розгляду клопотання відповідача про здійснення розгляду справи у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року замінено відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві на правонаступника відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року прийнято до провадження матеріали позовної заяви у справі № 640/31430/20 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем 20.06.2025 року надано письмовий відзив, в якому зазначає, що позивач 19.03.2020 року подав заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 409 023,25 гривень на рахунок в установі банку.

При цьому, листом від 16.04.2020 року позивачу було роз`яснено, що товаристом було здійснено ввезення пального на митну теритрію України до моменту його перереєстрації платником акцизного податку в системі елетронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (06.09.2019 року), внаслідок чого, обсяги пального за митрими деклараціями не відображено в системі.

Вказує, що в ІКП позивача обліковувалась сума переплати з акцизного податку на пальне в розмірі 1 227 531,48 гривень з акцизного податку на пальне.

Вказана переплата утворилась в результаті задекларованої суми акцизного податку в розмірі 7 444 018,00 гривень згідно поданої позивачем декларації від 16.12.2019 року та сплати акцизного податку 20.09.2019 року в сумі 262 526,23 гривень та 30.09.2019 року в сумі 8 409 023,25 гривень.

Разом з тим, сума переплати 7 828 208,12 гривень, вказана в листі, в ІКП позивача відсутня.

Наголошує, що позивач був зареєстрований платником акцизного податку лише 06.09.2019 року, тому на момент ввезення пального на митну територію України не був платником акцізного податку і переплата в ІКП в сумі 7 828 208,12 гривень відсутня.

Таким чином, позивач на момент ввезення пального на територію України, на яке було оформлено митні декларації та сплачено на рахунок митниці за кодом 3734 грошові кошти в сумі 14 261 863,13 гривень, не був зареєстрований платником акцізного податку, тому переплата в ІКП відсутня.

При цьому, позивач перерахував кошти в сумі 8 409 023,25 гривень на поповнення електронного рахунку акцизного податку для того, щоб поповнити обсяги залишків пального з метою подальшої його реалізації, тому дані кошти не є переплатою.

Позивач вдруге звернувся з заявою від 07.09.2020 року про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень.

Листом від 09.10.2020 року відповідач повідомив, що переплата в розмірі 8 671 549,48 гривень, яка обліковується в ІКП станом на 01.10.2020 року, утворилась внаслідок подання уточнюючої податкової декларації з акцизного податку за листопад 2019 року від 14.07.2020 року про зменшення податкових зобов`язань на суму 7 444 018,00 гривень, а тому для підтвердження даної суми необхідно провести документальну перевірку.

Також зазначає, що на дату подання відзиву у позивача наявна переплата з акцизного податку у розмірі 8 653 189,48 гривень.

З зазначених причин просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначене кореспондується з вимогами частини четвертої статті 245 КАС України, відповідно до якої у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» є юридичною особою, яке з 26.06.2008 року зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 35976703, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код КВЕД 45.31).

Крім того, позивач здійснює ввезення палива на митну територію України, тому з 23.05.2018 року є платником акцизного податку.

З 1 липня 2019 року до статті 213 Податкового кодексу України було внесено зміни та змінено правила адміністрування акцізного податку, тому позивач повторно зареєструвався платником акцізного податку 06.09.2019 року, про що свідчить його заява.

При цьому, на виконання раніше укладених контрактів з покупцями у період з 04 по 06 вересня 2019 року позивачем було ввезено на митну територію України дизельне пальне в кількості 1 672,35 т, що підтверджено 5 митними деклараціями щодо сплати до бюджету авансом на депозитний рахунок митниці за кодом 3734 грошових коштів у сумі 14 261 863,13 гривень, у тому числі: акцізний податок 7 828 208,12 гривень, ПДВ 6 433 655,01 гривень.

Сплачений позивачем до бюджету акцізний податок у сумі 7 828 208,12 гривень не був відображений в Системі елетронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, оскільки кошти до бюджету позивачем було сплачено раніше, ніж відбулася повторна реєстрація позивача платником акцізного податку.

З зазначених підстав позивач 09.09.2019 року направив до ДПС України запит щодо відсутності в Системі елетронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового інформації згідно зазначених вище 5 митних декларацій.

Листом від 19.09.2019 року ДПС України рекомендувала позивачу поповнити обсяги залишків пального на акцизному складі за умов наявності в обліковій картці сум сплаченого акцізного податку, тому позивач повторно перерахував 8 409 023,25 гривень, поповнивши електронний рахунок, а отже двічі сплативши акцизний податок.

Вказані обставини не є спірними між сторонами.

24.01.2020 року позивач звернувся до Державної митної служби України з заявою про повернення надміру сплачених сум акцізного податку в сумі 7 828 208,12 гривень.

Листом від 24.02.2020 року Державна митна служба повідомила, що питання повернення надміру/зайво сплачених сум акцізного податку, а також порядок відкриття/закриття електронних рахунків платників акцизного податку та розрахунків з бюджетом унормовано постановою КМУ від 24.04.2019 року № 408 та згідно з положеннями Податкового кодексу України знаходиться поза межами Держмитслужби.

Враховуючи подвійну сплату акцизного податку з однієї операції ввезення на митну територію України пального, позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з акцизного податку за листопад 2019 року від 14.07.2020 року про зменшення податкових зобов`язань на суму 7 444 018,00 гривень, яку ДПС України було прийнято.

Таким чином, з врахуванням наявної в ІКП преплати у сумі 1 227 531,48 гривень загальна сума надмірно сплаченого до бюджету акцизного податку склала 8 671 549,48 гривень у звязку з чим, позивач 07.09.2020 року було подано заяву про повернення надміру/зайво сплачених сум акцізного податку в розмірі 8 671 549,48 гривень на рахунок платника у банку.

Листом від 09.10.2020 року відповідач зазначив, що переплата в розмірі 8 671 549,48 гривень, яка обліковується в ІКП станом на 01.10.2020 року, утворилась внаслідок подання уточнюючої податкової декларації з акцизного податку за листопад 2019 року від 14.07.2020 року про зменшення податкових зобов`язань на суму 7 444 018,00 гривень, а тому для підтвердження даної суми необхідно провести документальну перевірку. Даних щодо проведення такої перевірки матеріали справи не містять.

Отже, відповідач фактично відмовив повернути зайво сплачений акцизний податок.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови у поверененні надміру сплачених сум акцизного податку, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 43 ПК України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені.

Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3. статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету, повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Пунктом 43.4 прим.1 статті 43 ПК України передбачено, що у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200 прим.1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положення статті 43 ПК України узгоджуються з нормами Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до п. 2 Порядку № 787 цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані в заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Таким чином, обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 ПК України.

За наслідками подання відповідної заяви податковий орган у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 22.10.2019 по справі № 814/3220/15, від 18 червня 2019 року (справа №826/3490/18). від 13 червня 2019 року (справа №812/1017/16). від 11 червня 2019 року (справа №826/8802/16), від 5 березня 2019 року (справа №814/3233/15), від 28 лютого 2019 року (справа №805/1218/16-а), від 5 лютого 2019 року (справа №826/7672/17).

Відповідно до п. 15 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090500) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

У разі зміни реквізитів рахунку за надходженнями, з якого необхідно здійснити повернення коштів державного та/або місцевих бюджетів, повернення здійснюється із зміненою рахунку за надходженнями.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачаються наступні необхідні умови для повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів: відсутність у платника податків податкового боргу, подання платником податків відповідної заяви протягом 1095 днів від дня виникнення переплати, відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 ст.43 Податкового кодексу України.

Як зазначено вище, позивачем було виконано свій податковий обов`язок щодо сплати акцизного податку за листопад 2019 року двічі, у звязку з чим у нього утворилася переплата у сумі 8 671 549,48 гривень.

При цьому, відповідач відмовився повернути надміру сплачені суми акцизного податку, не заперечуючи при цьому наявність переплати.

Суд зауважує, що контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5 статті 43 ПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно».

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року).

Оскільки, податкове законодавство передбачає право позивача на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування відповідних сум з бюджету, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювати свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем належним чином підтверджено сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, тому ці витрати підлягають відшкодуванню.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 1-А, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671549,48 гривень.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити всі дії, передбачені чинним законодавством України, спрямовані на повернення на поточний рахунок товариства обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень, а саме: підготувати та подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головному управлінню Державної казначейської служби України в місті Києві, висновок про повернення з відповідного бюджету на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 гривень.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () судові витрати, які складаються: з судового збору у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова