Справа № 420/20980/25
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
21 липня 2025 року Суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив матеріали адміністративного позову адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо невірного нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у період з 30.01.2020 року по 13.10.2023 року та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення.
Ухвалою суду від 07.07.2025 року залишено позов без руху та надано позивачу 10-денний термін для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року.
15.07.2025 року від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом, в якій позивач вказав, що позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом з поважних причин, а саме:
- звернення до суду (27.06.2025 року) у межах тримісячного строку із дати отримання письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені у період проходження військової служби (лист від 21.06.2025 року №2098) відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України,
- відсутність у матеріалах справи іншого письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені позивачу у період, що оскаржується, що спростовує твердження про те, що позивач був ознайомлений із порядком нарахування та виплати йому грошового забезпечення у оскаржуваний період,
- відсутність факту звільнення у розумінні пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008;
- звернення до суду до звільнення, відразу після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, що дозволяє суду відповідно до статті 234 КЗпП України поновити строки звернення до суду,
- необхідність зібрання доказів на яких ґрунтують позовні вимоги відповідно до статті 161 КАС України;
- алогічність звернення із 16 окремими позовними заявами у період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року;
- проходження військової служби із першого дня повномасштабного вторгнення по теперішній час,
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакцій, чинній до 18.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
19.07.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX, яким ч. 2 ст. 233 КЗпП України викладено у наступній редакції: "Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."
Тобто, статтею 233 КЗпП України, в редакції чинній станом на теперішній час, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
З позовом до суду позивач звернувся 27.06.2025 року.
При цьому, суд встановив, що позивач виключений з ВЧ НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення з 13.10.2023 року.
Тобто, позов подано до суду із порушенням тримісячного строку на звернення до суду із вказаним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року.
Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених.
Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
Законодавець законодавчо закріпив, що підставою для поновлення пропущеного строку може бути наявність обставин, які зумовили обмеження можливості реалізувати своє право на судовий захист протягом строку, встановленого законом.
Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Звернення позивача із заявою від 12.05.2025 року щодо отримання відомостей про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, як і не перериває такий строк.
Також, суд наголошує на тому, що звернення з відповідною заявою відбулося поза межами тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом з дати виключення позивача зі списків особового складу та грошового забезпечення у ВЧ НОМЕР_1 .
Щодо посилань представника позивача на те, що відсутній факт звільнення у розумінні пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 суд зазначає, що не спірні правовідносини з ВЧ НОМЕР_1 припинилися 13.10.2023 року. Позовні вимоги заявлені лише до ВЧ НОМЕР_1 в межах строку проходження служби у вказаній військовій частині, не стосуються подальшого періоду проходження служби, а тому вказаний факт не є підставою для поновлення строку звернення до суду.
Посилання позивача на необхідність зібрання доказів на яких ґрунтують позовні вимоги відповідно до статті 161 КАС України не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом.
Так само, безпідставними є посилання позивача на проходження військової служби із першого дня повномасштабного вторгнення по теперішній час, оскільки позивач продовжує проходити військову службу, однак звернувся до суду із вказаним позовом.
Щодо систематичного виконання позивачем бойових завдань у період з 2022 по 2024 рік, суд зазначає, що позов подано до суду лише 27.06.2025 року, із заявою щодо нарахованих сум грошового забезпечення позивач звернувся лише 12.05.2025 року, а період, коли позивач не виконував бойових завдань, згідно з вказаною заявою, розпочався з січня 2025 року.
Тобто, вказана підстава, також, не є поважною для поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року.
Суд наголошує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.
Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для повернення адміністративного позову в частині позовних вимог за період за період з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року.
Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 248 КАС України, суддя
Повернути позивачеві адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 13.10.2023 року.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В.Бжассо