Справа № 520/4401/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 р.Справа № 520/4401/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.04.25 року по справі № 520/4401/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05 вересня 2024 року №7.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05 вересня 2024 року №7 є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 скасувати та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідачем не доведено законність призначення фактичної перевірки, оскільки матеріали справи не містять належного доказу, який би підтверджував джерело інформації щодо ймовірного порушення податкового законодавства. Також вказує, що в письмовій вимозі перевіряючих про надання документів вказано надати документи за перевіряємий період з 01.10.2021 по 12.07.2024, проте ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність лише з 24.10.2023, при цьому витребування даних за минулий період носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки. Вказує, що сам факт ненадання окремих документів під час проведення фактичної перевірки не є беззаперечним доказом того, що облік товарних запасів позивачем не ведеться. Контролюючий орган в акті перевірки не сформулював конкретного твердження про відсутність обліку як такого, а лише зазначив про порушення щодо ведення обліку та ненадання певних документів, що унеможливлює застосування до позивача фінансових санкцій.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем зазначено, що призначення перевірки здійснено відповідно до норм ПК України та листа ДПС України від 03.07.2024 №4019/8, в якому наявна інформація про порушення платником податків законодавства, контроль якого здійснює податковий орган. Зазначає, що посилання апелянта, що контролюючому органу надано всі необхідні документи, в тому числі накладну на внутрішнє переміщення ТМЦ, форму обліку товарних запасів є помилковим, оскільки надана позивачем форма ведення обліку товарних запасів не містить відомостей загальної вартості товарів за первинними документами, а саме щодо надходження товару та вибуття товару, також позивачем не надано первинних документів, визначених Порядком №496 щодо придбання товару.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №2906-п від 12.07.2024 з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу XX, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України призначено провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині "Техно їжак" за адресою: Дніпровський р-н., смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, буд. 17 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками додатків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки №2069/04-36-07-07-РРО- від 22.07.2024.

Згідно висновків акту перевірки встановлено: проведення розрахункових операцій без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документу 12.07.2024; порушення ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації та ненадання первинних документів в паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться господарському об`єкті. Згідно опису товару та ГО 12.07.2024 знаходилось ТМЦ на суму (за ціною реалізації) 257017 грн.

05 вересня 2024 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення №7 від 05.09.2024, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 266133,02 грн.

Не погоджуючись з рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п.80.2 ст.80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

Щодо доводів апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують джерело інформації щодо порушення податкового законодавства при ініціюванні перевірки, колегія суддів вважає їх необгрунтованими та зазначає, що відповідно до змісту наказу про призначення фактичної перевірки 12.07.2024 №2906-п, в якості підстави для проведення перевірки визначено відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, тобто отримана інформація про ймовірне порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

Джерелом вказаної інформації став лист ДПС України від 03.07.2024 №4019/8, в якому наявна інформація про порушення платником податків законодавства, контроль якого здійснює податковий орган.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, вказав, що за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Щодо встановлених під час перевірки порушень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 6 липня 1995 року (далі по тексту Закон України №265/95-ВР), колегія суддів зазначає наступне.

Так, контролюючим органом в ході проведення фактичної перевірки позивача виявлено порушення проведення розрахункових операцій без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документу 12.07.2024.

Відповідно до п.1, п.2 ст.3 Закону України №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Згідно зі ст. 2 Закону України №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п. 1 ст.17 Закону України №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення;

Так, проведення розрахункової операції через РРО без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої пунктом 1 частини 17 Закону №265/95-ВР. При цьому, позивачем не надано пояснень та доказів в обґрунтування позовних вимог у даній частині.

З урахуванням наведеного, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції згідно приписів п.1 ст.17 Закону України №265/95-ВР, якими визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Також, контролюючим органом в ході проведення фактичної перевірки позивача виявлено порушення ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації та ненадання первинних документів в паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились на господарському об`єкті.

Податковим органом направлено до позивача вимогу про надання платником податків документів, в якій запропоновано надати до перевірки документи:

- книги обліку розрахункових операцій;

- касові книги;

- первинні касові документи;

- накази (розпорядження), розрахунки на встановлення лімітів залишку готівку в касі;

- журнал обліку прибуткових та видаткових касових ордерів;

- звіти про використання коштів (авансові звіти);

- документи щодо обліку товарних запасів, у порядку визначеному відповідним національним положення (стандартом) бухгалтерського обліку, первинні документи на прибуття товарно-матеріальних цінностей;

- картки обліку стаціонарних приміщень;

- реєстраційні посвідчення РРО, оправка про опломбування РРО;

- довідки на книги обліку розрахункових операцій;

- розрахункові книжки;

- контрольні стрічки РРО;

- документи на повернення товару та грошей;

- пояснення по помилково проведеним розрахункам а РРО;

- виписки банків, виписки банків по терміналу;

- договори на обслуговування РРО з сервісними центрами;

- ліцензії, діючи та попередні, додатки до ліцензій;

- договір оренди;

- довідку про потужність;

- копію паспорта посадової особи та продавця;

- накладні на прибуття ТМЦ, ТТН;

- договори про трудові відносини з найманими працівниками або накази про прийняття працівників на роботу.

Позивачем на запит податкового органу надано наступні документи та пояснення:

- документи, що підтверджують право користування господарською одиницею - надано витяг з договору суборенди;

- позивач використовую в своїй діяльності програмне РРО, яке не підлягає опломбуванню;

- чинним законодавством у сфері проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у готівковій та безготівковій формі не передбачено реєстрації та використання книги обліку розрахункових операцій на програмний реєстратор розрахункових операцій;

- з огляду на те, що має місце фактична, а не планова перевірка, із запиту не зрозуміло по яким операціям, за який період і на якій підставі потрібно надати виписки банку;

- позивач не здійснює жодного з видів діяльності, які підлягають ліцензуванню;

- ФОП не зобов`язаний вести касову книгу (п. 39 Положення № 148);

- в силу вимог діючого законодавства, на фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку, які не зареєстровані платниками ПДВ, не покладено обов`язок зі зберігання первинних документів, які підтверджують витрати на придбання товарів. Тож надання таких документів не є можливим у зв`язку з відсутністю обов`язку їх зберігання;

- на виконання вимог Порядку ведення обліку товарних запасів позивачем здійснюється облік товарних запасів, на підтвердження надано форму обліку та відомість обліку залишків товару на складі на дату перевірки;

- на підтвердження відносин з найманими працівниками надано копії повідомлень про прийняття на роботу;

- також надано виписку з ЄДР, копію витягу з реєстру платників єдиного податку.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок №496).

У Порядку №496 терміни вживаються в таких значеннях:

- документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

- первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Розділом ІІ Порядку №496 передбачено порядок ведення обліку товарних запасів.

Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Позивачем зазначено, що контролюючому органу надано всі необхідні документи, у тому числі накладну на внутрішнє переміщення ТМЦ, форму обліку товарних запасів.

Проте, Форма ведення обліку товарних запасів надана позивачем не містить відомостей загальної вартості товарів за первинними документами, а саме щодо надходження товару та вибуття товару. Позивачем не надано первинних документів визначених Порядком №496 щодо придбання товару ані під час перевірки, ані до суду. Відповідно, не можна стверджувати, що Форма ведення обліку товарних запасів, надана позивачем, була заповнена на підставі первинних документів.

Так, згідно з опису товарів на господарському об`єкті від 12.07.2024 було встановлено наявність ТМЦ, на які документи щодо походження товарів були відсутні, на суму 257 017 грн.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 6 липня 1995 року суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, вказана норма покладає на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обов`язок надання контролюючому органу на підтвердження ведення обліку товарних запасів контролюючому органу необхідні документи на початок проведення перевірки документи.

Проте, у даних спірних правовідносинах позивачем не доведено наявності документів, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та надання таких документів контролюючому органу.

Таким чином, контролюючий орган дійшов правомірного висновку про ненадання документів обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та проведення операцій при відсутності первинних докуменів на товари (послуги), в порушення вимог п.12 статті 3 Закону України №265/95-ВР.

Стаття 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Також колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у постанові від 10.04.2025 по справі №580/1158/23, відповідно до яких зазначено, що якщо на момент проведення фактичних перевірок платник не мав первинних та інших документів на товари, що знаходились за місцем їх реалізації, а ведення обліку товарних запасів відповідно до вимог чинного законодавства документально не підтверджено як на час перевірок, так й під час судового розгляду справи, то притягнення до відповідальності, встановленої ст. 20 Закону №265/95-ВР є правомірним.

Щодо посилання апелянта на ті обставини, що в письмовій вимозі перевіряючих про надання документів вказано надати документи за перевіряємий період з 01.10.2021 по 12.07.2024, проте ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність лише з 24.10.2023, при цьому витребування даних за минулий період носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне. З урахуванням обставин справи, сам по собі факт витребування документів за вказаний період, не вплинув на суть встановлених порушень та не має вирішального значення для вирішення спору по суті, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінку доводам сторін в межах предмета спору, при цьому вказані позивачем доводи про наявність процедурних недоліків не є такими, що унеможливлюють розгляд справи по суті та можуть бути підставою для задоволення позову виключно з формальних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 по справі № 520/4401/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 22.07.2025 року