Справа № 280/9110/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9110/24
(суддя Прудивус О.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі №280/9110/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 жовтня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області згідно з яким, просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу у повному обсязі нарахованої пенсії у зв`язку з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром станом на 01.12.2019;

зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення, включаючи нараховані суми індексації за 2022-2024 роки, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимальним розміром, із урахуванням виплачених сум.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач при обрахунку загального розміру пенсії позивача застосував положення ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та, відповідно, обмежив її максимальним розміром в обсязі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі нарахованої пенсії у зв`язку з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром станом на 01.12.2019.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення, включаючи нараховані суми індексації за 2022-2024 роки, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимальним розміром, із урахуванням виплачених сум.

Рішення суду мотивовано тим, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. При цьому, суд зауважив, що з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідно зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення, включаючи нараховані суми індексації за 2022-2024 роки, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови КМУ від 14.07.2021 № 713, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що рішення суду у справах №280/9908/21, №280/8806/23 відповідачем виконано відповідно до чинного законодавства та в межах покладених зобов`язань. Нарахована сума пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 буде виплачена позивачу за наявності відповідного фінансування. Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче 3 провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Таким чином, позивачем вибрано неналежний спосіб захисту нібито порушених його прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 01.08.2013 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розрахунку пенсії по пенсійній справі № (а.с.26).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2019 по справі № 280/4674/19 визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час перерахунку та виплати пенсії з 80% до 70 % грошового забезпечення та, відповідно, зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.10-11).

26.11.2019 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2019 по справі № 280/4674/19 набрало законної сили.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 по справі № 280/9908/21 позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні позивачу з 01.12.2019 перерахунку та виплати основного розміру його пенсії на підставі виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» оновленої довідки №33/28-1810 від 27.07.2021 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії;

зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивачу на підставі виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» оновленої довідки №33/28-1810 від 27.07.2021 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.12.2019, із урахуванням проведених виплат (а.с.12-14).

11.04.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі № 280/9908/21 набрало законної сили.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2023 по справі № 280/8806/23 позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 80% до 70% грошового забезпечення під час проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 на виконання судового рішення по справі від 22.12.2021 № 280/9908/21, припинення нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00грн. у відповідності до Постанови КМУ від 14.07.2021 №713 та обмеження пенсійної виплати максимальним розміром;

зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 з моменту припинення такої виплати внаслідок проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі № 280/9908/21;

зобов`язано відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її виплати максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 27.07.2021 № 33/28-1810, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», визначеного станом на 19.11.2019, з урахуванням раніше виплачених сум;

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.15-21).

16.01.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2023 по справі № 280/8806/23 набрало законної сили.

Вказане судове рішення відповідачем було виконане, однак загальний обсяг належної до виплати пенсії позивача обмежено максимальним розміром.

30.08.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2023 по справі № 280/8806/23 здійснити перерахунок та виплату пенсійного забезпечення з урахуванням доплати у розмірі 2 000,00 грн., індексації за 2022-2024 роки та виплачувати їх без обмеження будь-яким розміром (а.с.22).

Листом відповідача від 20.09.2024 № 16674-15994/С-02/8-0800/24 позивачу було повідомлено, що розмір його пенсії без обмеження максимальним розміром становить 21706,51 грн. Також відповідач поінформував позивача про те, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова КМУ від 16.02.2022 № 118), від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова КМУ від 24.02.2023 № 168), від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова КМУ від 23.02.2024 № 185) відповідачем з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 проведено індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14; 1,197 та 1,0796 відповідно, у межах максимального розміру. Отже, за позицією відповідача, пенсія позивачу обчислена та виплачується у відповідності до пенсійного законодавства (а.с.23).

Правомірність дій відповідача щодо обмеження призначеної та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас, Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, частину сьому якої викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін на момент виникнення спірних правовідносин не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Виходячи з викладеного, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 сформулювала правовий висновок, який полягає у тому, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Такий правовий висновок міститься і у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 та від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 14.11.2022 у справі № 580/5957/21. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного його прав, оскільки спірні відносини виникли через обмеження відповідачем перерахованої на виконання судових рішень ухвалених у справах №280/4674/19, №280/9908/21, №280/8806/23 пенсії, а не через невиконання відповідачем цих судових рішень, як помилково вважає відповідач.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі №280/9110/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов