Справа № 300/7594/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7594/24 пров. № А/857/3334/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №300/7594/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод» Консерваторія» до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кафарським В.В., в м. Івано-Франківськ у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи), дата складення повного тексту судового рішення 17 грудня 2024 року), -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» (надалі ТОВ «Консервний завод «Консерваторія», позивач), звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA206080/2024/000040/2 від 29.08.2024, №UA206080/2024/000041/2 від 30.08.2024, №UA206080/2024/000042/2 від 30.08.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару огірки свіжі корнішони, та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA206080/2024/000040/2 від 29.08.2024, №UA206080/2024/000041/2 від 30.08.2024, №UA206080/2024/000042/2 від 30.08.2024, якими скориговано вартість товару у більшу сторону на підставі застосування резервного методу.

На переконання представника ТОВ «Консервний завод «Консерваторія», відповідач безпідставно поставив під сумнів подані декларантом позивача документи, що підтверджують вартісні характеристики товару, і необґрунтовано витребував додаткові документи.

Зазначає, що подані митному органу документи у своїй сукупності підтверджували вартість товару (огірків свіжих корнішонів), яка заявлена декларантом позивача при митному декларуванні за першим методом визначення митної вартості за ціною договору.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд визнати протиправними та скасувати вищенаведені рішення про коригування вартості товарів.

Рішенням Івано Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA206080/2024/000040/2 від 29.08.2024, №UA206080/2024/000041/2 від 30.08.2024, №UA206080/2024/000042/2 від 30.08.2024.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» сплачений судовий збір у розмірі 9 887 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 30 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі) грн 00 коп.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Івано Франківською митницею були встановлені невідповідності у поданих позивачем документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Наведені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

У відповідача були всі підстави для того, щоб витребувати додаткові документи, оскільки митна вартість не могла бути визначена за ціною договору, тому що під час розгляду первинних документів встановлено ряд розбіжностей, які зазначені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

У відповідь на подану апеляційну скаргу позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Консервний завод «Консерваторія» (Покупець) та компанією «TUGAL TARIM URUNLERI SAN VETIC LTD STI», Туреччина (Продавець), укладено Контракт №23072024/1 від 23.07.2024 (далі Контракт), згідно з підпунктом 1 якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити і прийняти товар, окремими партіями в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в інвойсах на кожну конкретну партію поставки товарів.

Ціна на товар вказана у специфікаціях та інвойсах до Договору, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1).

Загальна вартість договору складається з вартості відповідних інвойсів, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2).

Згідно з пунктом 4 Контракту, ціни на товари, що поставляються є договірними і вказуються в інвойсах на кожну поставку товару в доларах США.

Відповідно до п. 5.1 Контракту, розрахунок з продавцем здійснюється відповідно до інвойсів шляхом передоплати за товар або не пізніше, ніж за 365 банківських днів з моменту отримання кожної партії товару доставленого Продавцем і прийнятого Покупцем.

Датою отримання товару Покупцем вважати дату оформлення імпортної вантажної митної декларації на кожну партію.

Позивачем на виконання вимог Контракту №23072024/1 від 23.07.2024 згідно: рахунку-фактури (Інвойсу) TGL078 від 17.08.2024 придбано у Продавця товар, вартістю 11 165,00 доларів США; рахунку-фактури (Інвойсу) №TGL086 від 23.08.2024 придбано у Продавця товар, вартістю 11 165,00 доларів США; рахунку-фактури (Інвойсу) №TGL087 від 25.08.2024 придбано у Продавця товар, вартістю 11 165,00 доларів США.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення, уповноваженою особою декларанта було подано до Івано-Франківської митниці електронні митні декларації №24UА64U4 від 29.08.2024, №24UА07U1 від 30.08.2024, №24UА22U5 від 30.08.2024, якими задекларовано для митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графах 31 митних декларацій (тов. №1 огірки свіжі корнішони).

У вказаних митних деклараціях декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, вказавши вартість у кожній митній декларації 11 165,00 доларів США.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом: одночасно із митною декларацією №24UА64U4 від 29.08.2024 надано відповідачу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактуру №TGL078 від 17.08.2024; автотранспортну накладну №А100957 від 20.08.2024; копію митної декларації країни відправлення №24353300ЕХ00003540 від 20.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 28.08.2024 (а.с. 107);

одночасно із митною декларацією №24UА07U1 від 30.08.2024 надано відповідачу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактуру №TGL086 від 23.08.2024; автотранспортну накладну №А0063117 від 17.08.2024; копію митної декларації країни відправлення №24353300ЕХ00003785 від 26.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.08.2024;

одночасно із митною декларацією №24UА22U5 від 30.08.2024 надано відповідачу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактуру №TGL087 від 25.08.2024; автотранспортну накладну №А435208 від 26.08.2024; копію митної декларації країни відправлення №24353300ЕХ00003783 від 26.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.08.2024.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Так, суд встановив, що митним органом уповноваженій особі декларанта було направлено електронними повідомленнями вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару такого змісту:

«Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подати документи для підтвердження заявленої митної вартості: як що рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару,

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів зобов`язані надати (за наявності) додаткові документи».

Декларант позивача направив відповідачу повідомлення, у яких уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що інші додаткові документи, крім уже поданих, немає можливості подати.

Просив винести рішення раніше десятиденного терміну.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів, митним органом прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товару №UA206080/2024/000040/2 від 29.08.2024, №UA206080/2024/000041/2 від 30.08.2024, №UA206080/2024/000042/2 від 30.08.202, у кожному з яких вартість визначено у сумі 33 292,00 доларів США (замість 11 165,00 доларів США, що була заявлена декларантом).

Як з`ясовано судом та вбачається з матеріалів справи, прийняття відповідачем оскаржуваних рішень мотивовано неподанням декларантом документів, що підтверджують митну вартість товару.

Так, у рішенні про коригування митної вартості, митний орган вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) статті VII ГАТТ.

У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально.

Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій, третій статті 53 МКУ (ел. відповідь декларанта про відсутність можливості надання всіх запитуваних документів).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів: - банківські платіжні документи; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально (неподані банківські платіжні документи; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару) відповідно до пп. 2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари , що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичну інформацію щодо виробників, торгових марок, країну виробництва та ідентичний/ аналогічний асортимент), методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та ненаданням декларантом документів, які уможливили б визначення митної вартості за згаданими методами.

Відповідно до п. 1 ст. 64 МКУ у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст. 64 МКУ.

Отже, враховуючи викладене, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом (ст. 64 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA408020/2024/16821 від 28.03.2024, за якою оформлено: Корнішони свіжі, врожаю 2024 р., нерозфасовані для роздрібної торгівлі.

Виробник TEK ASYA TARIM ANONIM SIRKETI.

Торговельна марка невідома. Країна виробництва TR.

Визначена митна вартість: 1,64 USD/кг.

В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п. 3 ст. 52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ.

Враховуючи вказане вище, Івано-Франківська митниця Державної митної служби України за результатами розгляду поданих МД №24UА64U4 від 29.08.2024, №24UА07U1 від 30.08.2024, №24UА22U5 від 30.08.2024 та доданих до них документів відмовила у митному оформленні (випуску) товарів згідно Карток відмови в прийнятті митної декларації, у яких також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: задекларувати митну вартість згідно рішень про визначення митної вартості.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митних декларацій та коригуванням митної вартості товару, представник позивача звернувся до суду з метою захисту порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.

Як вірно зазначив у спірному рішенні суд першої інстанції, зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам Митного кодексу України (далі - МК України).

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень та не враховуються заперечення відповідача з наступних підстав згідно встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства:

Згідно із статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою та другою статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1)заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із статтею 53 МК України документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно із статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із статтею 55 МК України коригування митної вартості товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

У разі якщо митним органом протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів або якщо протягом строку, зазначеного у частині восьмій цієї статті, декларант або уповноважена ним особа не надала митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, кошти, внесені/переказані як грошова застава у розмірі суми митних платежів, перераховуються до державного бюджету в рахунок сплати відповідних митних платежів наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у частині сьомій цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, яка визначається декларантом.

Документи, які можуть чи підтверджують митну вартість товарів, встановлені законом.

У разі якщо такі документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у декларанта або уповноваженої ним особи виникають зобов`язані надати (за наявності) відповідні додаткові документи.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в законі.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, з підстав встановлених законом, в тому числі з підстав відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, приймається митним органом під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів, таке рішення крім іншого має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що уповноваженим декларантом в інтересах позивача до митного органу було подано повний пакет документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості під час здійснення митного оформлення товару, а саме: до митної декларації №?24UА64U4 від 29.08.2024 були додані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №?23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактура №?TGL078 від 17.08.2024; автотранспортна накладна №?А100957 від 20.08.2024; копія митної декларації країни відправлення №?24353300ЕХ00003540 від 20.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару без номера від 28.08.2024.

До митної декларації №?24UА07U1 від 30.08.2024 були подані: контракт №?23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактура №?TGL086 від 23.08.2024; автотранспортна накладна №?А0063117 від 17.08.2024; копія митної декларації країни відправлення №?24353300ЕХ00003785 від 26.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару без номера від 30.08.2024.

До митної декларації №?24UА22U5 від 30.08.2024 були надані: контракт №?23072024/1 від 23.07.2024; рахунок-фактура №?TGL087 від 25.08.2024; автотранспортна накладна №?А435208 від 26.08.2024; копія митної декларації країни відправлення №?24353300ЕХ00003783 від 26.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару без номера від 30.08.2024.

Таким чином, декларантом було надано усі документи, необхідні для встановлення митної вартості товару відповідно до умов контракту №?23072024/1 від 23.07.2024, включаючи рахунки-фактури №?TGL078 від 17.08.2024, №?TGL086 від 23.08.2024 та №?TGL087 від 25.08.2024.

Судом встановлено, що подані документи за своїм змістом та назвою відповідають вимогам пунктів 1 та 3 частини другої статті 53 Митного кодексу України.

Водночас суд наголошує, що митний орган має право вимагати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності наданих декларантом відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості або ціну, фактично сплачену чи таку, що підлягає сплаті.

Наявність обґрунтованих сумнівів є обов`язковою умовою для витребування додаткових документів, і лише у випадку виявлення розбіжностей, ознак підробки або відсутності необхідних відомостей щодо вартості товару.

У відповідних рішеннях відповідач не зазначив конкретних суперечностей у наданих документах, а лише вказав на недостатність документального підтвердження, зокрема відсутність банківських платіжних документів, інших платіжних чи бухгалтерських документів, каталогів, специфікацій або прайс-листів виробника.

Проте суд вважає такі вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки умовами зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата за товар має здійснюватися відповідно до рахунків-фактур не пізніше ніж протягом 365 банківських днів з моменту отримання кожної партії товару, доставленої Продавцем та прийнятої Покупцем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що твердження відповідача, щодо наявності розбіжностей у поданих позивачем документах, а також відсутності в них відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, є необґрунтованими.

Зокрема, зауваження про те, що декларантом були заявлені витрати на транспортування без належного документального підтвердження, не були зазначені як підстава у спірних рішеннях митного органу, а наведені відповідачем лише під час судового розгляду справи.

У зв`язку з цим, суд критично оцінює наведені доводи та вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Крім того, апеляційний суд поділяє позицію представника позивача щодо того, що чинним законодавством не передбачено вимоги про обов`язкове зазначення у документах, які підтверджують транспортні витрати, тарифної ставки за один кілометр перевезення.

Натомість надані довідки містять інформацію про початкову точку маршруту перевезення, яка відповідає даним, викладеним у CMR та експортній декларації, а також суму вартості перевезення від цієї точки до пункту перетину державного кордону України, що є достатнім для врахування транспортних витрат при визначенні митної вартості товару.

З урахуванням положень Митного кодексу України та обставин справи, суд вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару було прийняте без належної оцінки документів, наданих декларантом, які стосуються оціненого товару, підтверджують його вартість та містять необхідні реквізити для ідентифікації.

Апеляційний суд враховує також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 09.07.2020 у справі №?815/4180/17, згідно з якою митний орган має право вимагати додаткові документи лише у випадку, якщо надані документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження митної вартості.

Разом із цим митний орган зобов`язаний конкретно вказати обставини, які викликають сумніви, і надати обґрунтування необхідності додаткової перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції, документи, надані декларантом, є узгодженими за змістом, містять чіткі, однозначні та зрозумілі відомості про товар і його ціну, що підтверджує правильність визначеної митної вартості.

Водночас апелянт не надав доказів, які б спростовували достовірність поданих документів, зокрема не навів жодної інформації, отриманої від компетентних органів Туреччини, яка б підтверджувала невідчуження товару на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №?809/1884/16, де зазначено, що законодавством не передбачено обов`язку декларанта додатково підтверджувати ціну, зазначену в інвойсах, якщо надані документи відповідають вимогам статті 53 МК України.

Таким чином, надані декларантом документи дають змогу однозначно ідентифікувати оцінений товар, містять об`єктивні, достовірні та обчислювані дані і повною мірою підтверджують заявлену митну вартість на підставі умов зовнішньоекономічного договору.

Апеляційний суд також звертає увагу на непослідовність висновків апелянта у спірних рішеннях.

Зокрема, апелянт одночасно стверджує про відсутність у нього інформації про ідентичні чи подібні товари, що нібито унеможливлює застосування відповідних методів оцінки, і водночас посилається на митну декларацію №?UA408020/2024/16821 від 28.03.2024 як на джерело інформації щодо аналогічного товару.

Однак аналіз зазначеної декларації свідчить про істотні відмінності у вазі товару, методі визначення митної вартості (6-й резервний метод), а також в умовах поставки (CPT проти FCA), що виключає ідентичність або подібність товарів.

У матеріалах справи відсутні докази того, що під час консультацій або в запитах митного органу декларантові було чітко зазначено, які саме відомості не підтверджені, які документи не містять необхідної інформації або які документи необхідно було надати додатково.

Суд також констатує, що відповідач не довів неможливість застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору, а загальні посилання у спірному рішенні на положення МК України не містять конкретизації правових підстав для його відмови.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу не співмірності розміру присуджених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, то колегією суддів ураховано, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару адвоката» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката та інші обставини.

Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно з пунктом 2.2 Додаткової угоди № 5 від 01.10.2024 до договору № 2-28/08/24 про надання правової допомоги, сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару за підготовку апеляційної скарги (чи відзиву на неї) та участь у засіданнях апеляційного суду - 15 000 грн.

На підтвердження фактичного понесення витрат надано рахунок №1-5-28/08/2024 від 03.03.2025 та платіжну інструкцію № 4684 від 05.03.2025.

Вирішуючи доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, заперечення відповідача, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Натомість заперечуючи проти розміру присуджених на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідач в супереч частині сьомій статті 134 КАС України не довів не співмірності таких витрат.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці - залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №300/7594/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін