Справа № 160/30379/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняПівоварові В.С.
представника позивача представника відповідача Борисенко Р.Ю. Сухотська К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Позовна заява обґрунтована тим, що наказ про проведення фактичної перевірки позивача № 4495-п від 24.09.2024 року не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів встановлено порушення позивачем вимог законодавства у сфері здійснення розрахункових операцій, на підставі яких відомостей або документів (заяви, службової інформації, тощо) встановлені такі факти, яких обставин стосується така інформація, які порушення зафіксовано в ній тощо. На думку позивача, вище наведене дозволяє дійти висновку, що фактичну перевірку Позивача проведено контролюючим органом за відсутності фактичних підстав, а тому така перевірка є незаконною та не породжує жодних правових наслідків, а акт фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Також, Позивач наголошує на відсутності доказів зі сторони Відповідача щодо притягнення його до фінансової відповідальності за не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції, наводить свої докази протилежного.
Щодо ненадання Позивачем Відповідачу у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки а саме документів, що підтверджують ведення обліку товарних запасів та їх переміщення відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, то Позивач зазначає, що його працівниками було надано журнал обліку товарних запасів, але Відповідачем не прийнято його до уваги з неконкретизованих підстав та незаконно накладено фінансову санкцію, а товарно-транспортна накладна, на необхідності наявності якої також наполягав Відповідач, - це не первинний документ, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та, відповідно, набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення для договорів поставки. Тому, відсутність товарно-транспортних накладних (документів на внутрішнє переміщення товару) не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися). Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16 та від 17.01.2024 у справі №320/2332/19.
Щодо подій фактичної перевірки в позовній заяві зазначено, що 24.09.2024 року ОСОБА_2 (продавець) перебувала на роботі коли до приміщення магазину зайшли чоловік та жінка, представились працівниками податкової служби, пред`явили посвідчення і повідомили, що зараз ними буде здійснюватися перевірка діяльності магазина. Далі вони надали їй наказ і направлення на перевірку і попросили розписатися, що вона і зробила. Дар`я набрала представника ФОП « ОСОБА_1 » та повідомила про те, що прийшли працівники податкової з перевіркою, на що отримала інформацію, що представник скоро приїде на місце. Працівники податкової почали фотографувати товар, який був на полицях магазину а Дар`ї сказали надати документи, що підтверджують облік і транспортування товарів, що знаходяться в магазині. Дар`я надала їм журнал обліку товарних запасів, накладні та чеки на придбання товару, (товарно-транспортних накладних не надала - доставка товару здійснюється особистим транспортом) але вони сказали, що це не відповідає затвердженій формі а отже документи відсутні. Дар`я запропонувала їм дочекатися представника, адже вона тільки продавець, але вони робили все швидко і чекати нікого не збирались. Далі їй сказали написати пояснення і повідомили, що якщо вона не напише, то це буде вважатися протидією законній перевірці і вони можуть викликати поліцію. Дар`я злякалась і під їх диктовку написала пояснення, що саме писала не пам`ятає, тому як була схвильована - така перевірка була з нею вперше, написане пояснення не перечитувала. Працівник податкової служби побачив її хвилювання і сказав щоб вона не переживала - якщо що - представник ФОП надасть пояснення і документи їм пізніше і все буде добре. Пробули вони приблизно хвилин 20-30 і поїхали, представник ФОП їх не застав, більше вони в магазині не з`являлися. При цьому, жодного товару вони в магазині 24.09.2024 року і в інші дні не придбавали. Пробули податківці приблизно хвилин 20-30 і поїхали, представник ФОП їх не застав, більше вони в магазині не з`являлися. Таким чином Позивач наголошує на тому, що перевірка фактично не проводилась, закупка не здійснювалась, тому розрахунковий документ не видавався.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.01.2025 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав до суду відзив та зазначив, що призначаючи фактичну перевірку, податковому органу достатньо покликатися в наказі на відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України без розкриття його змісту, яким охоплюється предмет перевірки, але за умови, що цей підпункт містить лише одну фактичну підставу. Об`єктивну наявність або відсутність у контрольного органу підстав (обставин), визначених в підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України, як умови призначення фактичної перевірки, перевіряє суд. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, який містить покликання на порядковий номер підпункту пункту статті ПК України, як підстави для проведення перевірки, але не відображає конкретні обставини, які в цих підпунктах розкриваються та мають об`єктивно існувати. Враховуючи, наявність позицій Верховного Суду, вважаємо, що посилання позивача на відсутність підстав для проведення перевірки є необґрунтованими.
В засіданні судом частково задоволено клопотання представників сторін:
Викликано для допиту у судовому засіданні як свідка ОСОБА_3 ;
Викликано для допиту у судовому засіданні як свідка ОСОБА_4 головного державного інспектора відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області,
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване 28.11.2018 року, основний вид економічної діяльності: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, фактичний вид діяльності продаж продуктів харчування, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (копія виписки, ліцензій та докази реєстрації електронно-касового апарату в додатках)
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2, п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, прийнято наказ від 24.09.2024 року №4495-П «Про проведення продуктового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 », яким вирішено провести фактичну перевірку з питань дотримання норм законодавства, регулювання, обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Перед початком вказаної перевірки 24.09.2024р. було проведено контрольно- розрахункову операцію та придбано Вино Ігристе 0,75 л за ціною 200 грн, та цигарки КЕНТ за ціною 120 грн., продавцем ОСОБА_3 власноруч отримано від працівника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області готівкові кошти.
На момент початку проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , в магазині за адресою: АДРЕСА_1 знаходився продавець - ОСОБА_3 , та особа що проходила стажування - ОСОБА_5 .
Після проведення розрахункової операції без застосування належним чином касової техніки, представники податкової служби об`явили про проведення фактичної перевірки про що надали наказ та направлення на перевірку (на зазначених направленнях міститься підписи продавця ОСОБА_3 )
В акті фактичної перевірки від 04.0.2024 року відображені встановлені порушення, а саме:
п.1, 2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) - проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 320 грн;
- п.85.2 ст. 85 ПК України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Суть виявлених порушень полягає у тому, що по-перше, продавець здійснив проведення розрахункової операції з продажу товарів на загальну суму 320 грн без застосування ПРРО/РРО та без створення та видачі у паперовій та електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків). Даний факт встановлено під час проведення контрольно-розрахункової операції з придбання вина ігристого, 1 пляшки об`ємом 0,75 л., вартістю 200 грн, сигарет «Кент», 1 упаковка за ціною 120 грн. (загальна сума 320 грн). (Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена п.1 ст.17 Закону від 06.07.1995 № 265/95: Штрафна санкція складає: - вчинене вперше - 100% вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом товарів (робіт, послуг)).
В-третє, під час проведення перевірки з місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , посадовим особам ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надано документів, що пов`язані з предметом перевірки. Копію наказу, направлення на проведення фактичної перевірки та письмову вимогу перевіряючи на надання документів було вручено продавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою, що фактично здійснює розрахункові операції.
Щодо доводів позивача про порушення процедури проведення перевірки:
Так, під час судового розгляду встановлено, що перевірка призначена на підставі пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України.
Отже, податковим органом обґрунтовано підстави для призначення перевірки.
Згідно направлень на перевірку №8223 та №8224 від 24.09.2024 року, відповідно до яких було встановлено, що мета перевірки: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Продавець магазину ОСОБА_3 , яка відпустила товар, була ознайомлена з направленнями на проведення перевірки, службовими посвідченнями перевіряючих та їй вручено копію наказу №4495-п від 24.09.2024 року, про що свідчить її особистий підпис в направленнях на перевірку, що відповідно і є підставою для початку проведення такої перевірки.
Отже, суд дійшов до висновку, що, податковий орган діяв в межах та у спосіб передбачений законодавством України.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень - рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Згідно п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Отже, вказані норм законодавства свідчать про те, що фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов, як наявність підстав для проведення фактичної перевірки (в цій справі здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, як окрема підстава передбачена пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України) та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.
Матеріали справи свідчать, що допуск посадових осіб відповідача до проведення перевірки відбувся.
Вказані обставини не спростовуються учасниками справи, а саме: магазин був відкритий до вільного доступу покупців, посадові особи безперешкодно потрапили до магазину за вказаною адресою і розпочали перевірку.
Також, враховуючи пояснення свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила, що ставила підпис на документі «Опис готівки», яким встановлено фактичні залишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2655,00 грн., проте відсутність в СОД РРО розрахункових операцій на вказану (будь-яку) суму, є неспростовним факт наявного порушення.
Таким чином, порівняти, ідентифікувати товар, який знаходився у магазині під час перевірки з товаром придбаним та таким що обліковується як товарний запас у ТОВ ОСОБА_1 не вбачається можливим.
Представник позивача в ході судового засідання зазначив, що вже в ході розгляду справи він дізнався від особи, що була продавцем в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» на момент перевірки, що посадові особи відповідача коли прибули до магазину не представились, контрольно-розрахункову операцію (контрольну закупку) не здійснювали, ніяких документів не вручали, продавець підписи ставила тільки на двох документах - «Опис готівки» та «Пояснювальна», а отже підписи продавця на інших документах, складених в ході перевірки є фальсифікованими, про що треба здійснити експертне дослідження (заявлено почеркознавчу експертизу), що відповідно стане підставою для підтвердження позиції позивача та задоволення позовних вимог.
Судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи.
Суд зазначає, що позовні вимоги обґрунтовувались іншими обставинами на дату звернення до суду у листопаді 2024 року, та змін та уточнень підстав заявленого позову до суду представником не подавались.
Судом допитано як свідків (заявлено представником позивача) ОСОБА_3 та (заявлено представником відповідача) ОСОБА_4 .
Як пояснила свідок ОСОБА_2 , на дату проведення перевірки вона була продавцем в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1
24.09.2024 року вона перебувала за місцем своєї роботи коли до приміщення магазину зайшли чоловік та жінка, представились працівниками податкової служби. Нічого не пред`являли (ні наказу ні направлень), в документах вона не розписувалась окрім в двох документах - "Опис наявної готівки на місці проведення розрахунків" та власноруч написаних під диктовку працівника податкової служби «Пояснювальної».
Вона ( ОСОБА_3 ) подзвонила ФОП ОСОБА_1 та повідомила про те, що прийшли працівники податкової з перевіркою. Працівники податкової почали фотографувати товар, який був на полицях магазину. Далі їй сказали написати пояснення і повідомили, що якщо вона не напише, то це буде вважатися протидією законній перевірці і вони можуть викликати поліцію. Дар`я злякалась приїзду поліції і під їх диктовку написала пояснення, про те, що чек не надала так як касовий апарат в ремонті. В той же час касовий апарат працював і в цей день і напередодні, проте податківці покупки не робили, тому чек і не видавався.
Не дочекавшись ФОП ОСОБА_1 перевіряючі працівники податкової служби пішли.
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 - головний державний інспектор відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області зазначив, що він та ще один працівник податкової служби прибули за адресою: АДРЕСА_1 , до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» для проведення фактичної перевірки об`єкта - магазину, де дізнались, що за цією адресою провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
Працівнику, що знаходився у магазині вручено наказ, направлення та письмову вимогу, про що у направленнях та письмовій вимозі продавщиця зробила особисто запис про отримання.
Вимога про надання документів вручена 24.09.2024 року, Акт фактичної перевірки складений 04.10.2024 року, тобто за 10 діб ФОП ОСОБА_1 , жодного документу за Вимогою не надала до податкової служби. В ході перевірки складено опис товару (на 2х бланках), наявного в магазині, проте продавщиця поставила підпис на 2 аркуші першого бланку, а після прибуття до магазину представника ФОП ОСОБА_1 на другому бланку опису та у всіх інших документах відмовилась ставити підписи.
За наслідками перевірки, складено акт перевірки, телефонним зв`язком запропоновано підприємцю прибути до податкової служби та отримати означений акт, проте, у зв`язку з тим ані підприємець ані його представник не прибули, складено акт відмови від отримання примірника акту фактичної перевірки (від 03.10.2024 р №000818/1), на акті фактичної перевірки зроблено запис про відмову з`явитися до ГУ ДПС у Дніпропетровській області для отримання акту, та акт направлено поштовим зв`язком.
Суд загалом критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 з огляду на те, що останньою були надані суперечливі відповіді на запитання, зокрема, щодо того, які документи в ході перевірки вона підписувала. Так, свідок надала пояснення, що підписи вона ставила тільки в «Опис готівки» та «Пояснювальна», які оглянуто в судовому засіданні, зазначила що написи та підписи які є на «Направленнях», Вимозі та «Опису товару» вона не здійснювала.
Тобто суд висновує, що продавець спочатку не мала наміри ставити підпис, а в ході перевірки зробила вибір і поставила підпис на «Опис готівки», власноруч написала Пояснювальну у зв`язку з тим, що злякалась виклику Поліції податківцями, і потім вирішила не ставити підпис на «Описі товару», то суд вважає такі дії незрозумілими та непослідовними.
Також на питання суду свідок зазначила що РРО працював і в цей день і на передодні, то відповідно контрольної закупки перевіряючі особи не здійснювали, тому чек (розрахунковий документ) не видавався.
Тобто достовірно підтверджено відсутність використання продавцем ОСОБА_3 та в цілому ФОП ОСОБА_1 розрахункового апарату як напередодні так і вдень перевірки, всупереч поясненням свідка.
Крім того, жодних пояснень стосовно наявної готівки (опис готівки підтверджений підписом продавщиці ОСОБА_3 ) ані в позові ані в судовому засіданні представник позивача не надав, фіскальними чеками іншими первинними документами не підтвердив, враховуючі інформацію з СОД РРО про відсутність здійснення розрахункових операцій підприємцем у серпні - жовтні 2024 року.
Отже, всі доводи представника позивача зводились до заперечення належно проведеної перевірки, нездійснення жодної належної дії перевіряючими від податкової служби, в той же час доказів належного здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 з використанням реєстратора розрахункових операцій, належного обліку товарних запасів, та відповідного надання первинних документів в ході перевірки до суду не надано.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку залишення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування повідомлень-рішень без задоволення.
Керуючись ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 липня 2025 року.

Суддя О.В. Єфанова