Справа № 420/31116/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31116/24
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Семенюка Г.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який при нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення її чоловіка військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - штаб-сержанта ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 року по 28.09.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №420/19478/23 не включив до складу його грошового забезпечення індексацію, додаткову винагороду у відповідності постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн пропорційно розрахунку на місяць за період із 25.04.2023 р. по 28.09.2023 р. та утримав з його грошовою забезпечення військовий збір у розмірі 1,5% від його розміру за період з 09.07.2022 року по 28.09.2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який при нарахуванні та виплаті 25.09.2024 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення її чоловіка військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - штаб-сержанта ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 року по 28.09.2023 року в розмірі 338176 грн. 84 коп. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року у справі №420/19478/23 не провів розрахунку та не виплатив позивачу грошової компенсації втрати доходів відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та у відповідності до постанови КМУ від 21.02.2001 №159 за період з квітня 2022 по 25.09.2024 року;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України провести перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум на користь ОСОБА_1 перерахованого грошового забезпечення її чоловіка військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - штаб-сержанта ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 року по 28.09.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №420/19478/23, включивши до складу його грошового забезпечення індексацію, додаткову винагороду у відповідності постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період із 25.04.2023 по 28.09.2023 та повернути утриманий з його грошового забезпечення військовий збір в розмірі 1,5% від його розміру за період з 09.07.2022 року по 28.09.2023 року;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України провести розрахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації втрати доходів відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та у відповідності до постанови КМУ від 21.02.2001 №159 за невчасну виплату на її користь грошового забезпечення її чоловіка військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - штаб-сержанта ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 року по 28.09.2023 року в розмірі 338176 грн. 84 коп. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №420/19478/23 за період з квітня 2022 року по 25.09.2024 року;

- за положеннями ч.1 ст. 382 КАС України зобов`язати військову частину НОМЕР_3 подати у встановлений судом строк звіт про повне виконання судового рішення;

- стягнути з НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 2422 грн. 40 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який при нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 28.09.2023 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 420/19478/23 не включив до складу його грошового забезпечення індексацію, додаткову винагороду у відповідності постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн пропорційно розрахунку на місяць за період з 25.04.2023 по 28.09.2023. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 грн, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у полоні її чоловіка ОСОБА_2 , за період з 25.04.2022 по 28.09.2023, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 28.09.2023, виплачених 25.09.2024 за весь час затримки виплати. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 28.09.2023, виплачених 25.09.2024 за весь час затримки виплати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1800 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що військовою частиною НОМЕР_2 правомірно не включено при нарахуванні та виплаті з 25.04.2022 по 28.09.2023 грошового забезпечення додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції хибно не врахував, що нарахування та виплата на виконання рішення суду від 25.10.2023 у справі № 420/19478/23 з 25.04.2022 по 28.09.2023 грошового забезпечення військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ - штаб-сержанта ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» здійснено військовою частиною НОМЕР_2 в повному обсязі, що підтверджується довідкою-розрахунком грошового забезпечення ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 420/19478/23 за період з 25.04.2022 по 28.09.2023 від 07.11.2024 № 943 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 30.10.2024 у ВП № 75680411.

Щодо включення індексації грошового забезпечення апелянт зазначає, що суд першої інстанції хибно не врахував, що відповідно до довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду 25.10.2023 у справі № 420/19478/23 за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, військовослужбовцю нараховано та виплачено його дружині індексацію грошового забезпечення за вказаний період у загальній сумі 9 871,72 грн. Вказують, що фактично суд першої інстанції визнав протиправною діяльність військової частини НОМЕР_2 та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 , яка вже була нарахована та виплачена ОСОБА_1 при виконанні рішення суду від 25.10.2023 у справі № 420/19478/23, що виключає протиправність дій чи бездіяльності відповідача в даній частині позовних вимог.

Щодо компенсації втрати частини грошових доходів апелянт зазначає, що виплати, які здійснюються згідно з Порядком № 884, є доходом, який носить одноразовий характер. Вказує, що суд першої інстанції хибно не враховує, що на виконання рішення суду від 25.10.2023 у справі № 420/19478/23, відповідачем нараховано та виплачено доходи без порушення місячного строку, які носять одноразовий характер, відповідно які, за приписами Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, не повинні включатись до доходу, з якого здійснюється компенсація втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 19.10.2018 (а.с.13)

ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 у званні штаб-сержанта на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - механіка-водія першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 №420/19478/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України провести нарахування та виплату з 25.04.2022 по 28.09.2023 грошового забезпечення військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - штаб-сержанта ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім?ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».

На виконання рішення від 25.10.2023 відповідачем 25.09.2024 року здійснено виплату грошового забезпечення на рахунок позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім?ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» у розмірі 338 176,84 грн. (а.с. 22)

Зазначена виплата грошового забезпечення ОСОБА_2 на рахунок позивача проведена без врахування індексації, додаткової винагороди у відповідності постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період із 25.04.2023 по 28.09.2023. Також виплата грошового забезпечення здійснена з утриманням військового збору у розмірі 1,5%, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_2 № 824 від 26.09.2024 (а.с. 26).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виплачувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 . Разом з тим, зазначена індексація підлягає нарахуванню і виплаті лише за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, а за період з 01.01.2023 по 28.09.2023 підстави для її нарахування і виплати відсутні.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в частині невключення до грошового забезпечення ОСОБА_2 додаткової винагороди у відповідності до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168) у розмірі до 100000 грн пропорційно розрахунку на місяць за період з 25.04.2022 по 28.09.2023.

Щодо вимог про повернення утриманий, з грошового забезпечення ОСОБА_2 військовий збір в розмірі 1,5% за період з 09.07.2022 по 28.09.2023, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати військового збору, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог щодо нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення за період з 25.04.2022 по 28.09.2023, виплачених 25.09.2024 за весь час затримки виплати.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги та в цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За приписами частини 6 статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197.

У пункті 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Так, Порядком №884 визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

У цьому Порядку під терміном безвісно відсутній військовослужбовець слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; .

За пунктом 1 Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 (далі - Положення № 533), Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності: 3) організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; 4) забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; 5) контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.

Частиною першою статті 14 Закону № 661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання вказаних Указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168, (в редакції, зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 01 квітня 2022 року № 400), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Кабінет Міністрів України постановою від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, яка набрала законної сили 08.07.2024 року, встановлено, що ОСОБА_2 , з яким укладено контракт про проходження військової служби на посадах сержантського і старшинського складу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , у званні штаб-сержанта на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії механіка-водія першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), перебуває у полоні.

Інформація про перебування військовослужбовця у полоні внесена до реєстру Національного інформаційного бюро та підтверджується Державним підприємством Український національний центр розбудови миру.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, факт захоплення військовослужбовця ОСОБА_2 у полон встановлений постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі №420/19478/23 та не підлягає доказуванню відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в частині не включення до грошового забезпечення ОСОБА_2 додаткової винагороди у відповідності до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168) у розмірі до 100000 грн пропорційно розрахунку на місяць за період з 25.04.2022 по 28.09.2023.

Що стосується задоволення позовних вимог в частині зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.

Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постанові від 08 травня 2025 року

у справі № 380/6610/24, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний виплачувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується доводів апелянта про неврахування довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, а саме, що військовослужбовцю нараховано та виплачено його дружині індексацію грошового забезпечення за вказаний період у загальній сумі 9 871,72 грн., колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки апелянтом ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів, що нарахована сума індексації 9871,72 грн. була виплачена ОСОБА_1 .

Стосовно вимог щодо нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III).

Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-ІІІ).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20, від 12 вересня 2024 року у справі № 400/5837/23 та інш.

Постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року №159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі Порядок №159).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до п.3 Порядку № 159 Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Зміст наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі страхові виплати, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 200/15033/21.

Оскільки несвоєчасне нарахування та виплату частини грошового забезпечення позивача відбулось у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення, що встановлено судовим рішенням, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.

З матеріалів справи вбачається, що у даній справі нарахування та виплата позивачу недоплачених виплат також відбулось на виконання судового рішення у справі № 420/19478/23.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення за період з 25.04.2022 по 28.09.2023, виплачених 25.09.2024 за весь час затримки виплати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Г.В. Семенюк