Справа № 953/5894/25
Суддя: Власова Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/5894/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання - Тютюнова Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: Гофельд Ганна Сергіївна,

відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

у с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

1.1. Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 № 2062 від 03.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що є інвалідом ІІІ групи (вроджена вада серця) є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, станом на дату подання позову згідно відомостей з мобільного застосунку Резерв +, розробленого Міністерством оборони України, станом на 11.06.2025 він перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

15.02.2007 ОСОБА_1 за результатами проходження медичного огляду ВЛК визнано непридатним до військової служби зі зняттям із військового обліку (Інвалід ІІІ групи з дитинства) на підставі ст. 89а розкладу хвороб (Наказ МО України 1994 р. № 2, № 207 -99).

29.06.2007 ОСОБА_1 видано довідку замість військового квитка № 505 за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 та внесено відомості на підставі результатів проходження медичного огляду ВЛК визнано непридатним до військової служби зі зняттям із військового обліку (Інвалід ІІІ групи з дитинства) на підставі ст. 89а розкладу хвороб (Наказ МО України 1994 р. № 2, № 207 -99).

Станом на початок вторгнення росії, 24.02.2022 і до вересня 2024 року, позивач користувався довідкою замість військового квитка № 505, в якій наявний запис про непридатність до ВС та виключення.

У серпні 2024 позивач був примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де його невійськовозобов`язаного було ймовірно поставлено на військовий облік з направленням на проходження військово лікарської комісії.

30.09.2024 відповідно до картки № 1269 обстеження та медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що на підставі ст. 74а графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_1 - не придатний до військової служби.

Військово обліковий документ не був наданий нарочно, відомості про непридатність та виключення з реєстру Оберіг внесено не було.

Позивач неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 з вимогою про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, проте отримував необгрунтовану відмову від представників ІНФОРМАЦІЯ_6 , а згодом отримав чергове направлення на ВЛК, яке сформовано ІНФОРМАЦІЯ_6 без наявності законних на те підстав.

04.06.2025 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 встановило, що ОСОБА_1 має діагноз вродженої вади серця: субоортальна мембрана з обструкцією ВТЛШ (ГТ 65/34 мм. рт.ст). Пролабування мітрального клапана ІІ ст. ХСН ІІ А зі збереженням фракції викиду ЛШ. Постанова про придатність до військової служби: на підставі ст. 74а графи ІІ розкладу хвороб - не придатний до військової служби.

03.06.2025 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 по дорозі на роботу був зупинений та примусово поміщений в автомобіль поліції, доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 як особа, яка на думку поліцейських є порушником правил ведення військового обліку.

На момент примусового доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 він мав при собі документи, які свідчать про його непридатність до військової служби, а також копію довідки замість військового квитка № 505 за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 де внесено відомості на підставі результатів проходження медичного огляду ВЛК, яким його визнано непридатним до військової служби зі зняттям із військового обліку (Інвалід ІІІ групи з дитинства) на підставі ст.89а розкладу хвороб (Наказ МО України 1994 р. № 2, № 207 -99).

Не дивлячись на відсутність підстав для складання будь яких постанов його майже добу протримано у підвалі ІНФОРМАЦІЯ_5 , безпідставно взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно нього винесено постанову № 2062 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, згідно з якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 гривень

03.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 позивачу нарочно видано три повістки: № НОМЕР_1 з вимогою з`явитися 04.06.2025 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження медичного огляду; № 3757881 з вимогою з`явитися 04.06.2025 о 17 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження медичного огляду; № 3764230 з вимогою з`явитися 11.06.2025 о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних.

Позивач зазначає, що порядком, який відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, є Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до пункту 28 Порядку № 560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

За приписами пункту 30-2 Порядку № 560, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Згідно з пунктом 34 Порядку № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/ задекларованого місця проживання.

З урахуванням тієї обставини, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 2062 від 03.05.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП винесено за відсутності складу адміністративного правопорушення та суттєвими порушеннями Порядку № 560, позивач вважає, що є підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи (провадження) у справі про адміністративне правопорушення.

2. Заяви, клопотання учасників справи.

2.1. Відповідачі правом подання відзиву на позов не скористались. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов суд кваліфікує як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).

3. Процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2025 позовна заява прийнята до розгляду та у справі відкрито провадження, розгляд якої постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за результатом розгляду якої винесена постанова № 2062 від 03.06.2025.

3.3. Станом на час розгляду даної справи, відповідачами вимоги зазначеного судового рішення не виконані.

4. Участь сторін у справі.

4.1. Позивач у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи за його відсутності.

4.2. Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились.

4.3. За приписами ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

4.4. Зважаючи на належне повідомлення відповідачів про час і місце розгляду даної справи, враховуючи положення ч.ч. 1-3 ст. 268 КАС України, розгляд справи здійснений за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

5. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

5.1. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_2 від 03.06.2025 № 2062 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Згідно вказаної постанови, у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україн 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 03.06.2025 о 13 год. 00 хв. працівником поліції доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. Встановлено, що ОСОБА_1 направлено повістку № 2860306 на 14.03.2025, для уточнення даних, але ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився. Своєю бездіяльністю громадянин порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 N1487, абз. 2. ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 № 303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

6.1. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: (1) письмовими, речовими і електронними доказами; (2) висновками експертів; (3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.2. Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: (1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; (2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; (3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; (4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; (5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Положеннями статті 279 КУпАП унормовано, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, статтею 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, встановлюється статтею 279-9 цього Кодексу.

Так, згідно ч.ч. 1-3 ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративного правопорушення, передбачененого статтею 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

ІНФОРМАЦІЯ_10 протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначає розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має дотримуватися визначеної процедури, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Разом із цим, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відтак, оскільки позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, обов`язок доказування на спростування таких заперечень покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст. 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

6.3. Суд зазначає, що у ході судового розгляду відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_11 не доведена та обставина, що розгляд справи про адміністративне правопорушення суб`єктом владних повноважень відносно позивача ОСОБА_1 відбувся з дотриманням вимог, передбачених КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що відповідачами не виконані вимоги судового рішення Київського районного суду м. Харкова про надання справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за результатом розгляду якої винесена оскаржувана постанова № 2062 від 03.06.2025, суд не надає правову оцінку іншим доводам позивача ОСОБА_1 , та доходить висновку про задоволення його позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення .

6.4. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 з адвокатом Гофельд Г.С., як з представником позивача, укладено договір про надання правничої допомоги від 11.06.2025 № 11062025, відповідно до умов якого, сплачується гонорар та понесені фактичні витрати.

Відповідно до п. 3.1. та 3.2. розділу 3 Договору про надання правничої допомоги від 11.06.2025 № 11062025, послуги адвоката за цим договором надаються домовленістю між сторонами та підтверджуються актами виконаних робіт, вартість робіт складає 8500 гривень.

Разом із цим, при визначенні суми витрат на правничу допомогу, слід враховувати, що представником позивача надано консультації - 2 години; складено адміністративний позов - 4 години; складено та надіслано 4 адвокатські запити - 4 години; ведення справи - 4 години.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення № 2062 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄРДПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄРДПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Гофельд Ганна Сергіївна, м. Харків, а/с 1048.

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач 3: ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.Ю. Власова