Справа № 160/29253/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/29253/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя Маковська О.В.) в справі № 160/29253/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови з формальних причин у задоволенні його рапорту про звільнення на підставі абзацу 1 підпункту «г» ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок»;

зобов`язання звільнити його на підставі абзацу 1 підпункту «г» ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухваливши нове про задоволення позову.

Зазначає, що позивачем повністю дотримано приписи чинного законодавства щодо порядку подачі по команді відповідних рапортів, надано більш, ніж вичерпний перелік документів, а єдиною причиною для відмови останньому в задоволення рапорту стала необхідність акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із проходженням служби, який позивач не може отримати через проходження служби.

Оскільки батько позивача є особою із інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду та не має інших членів сім`ї І чи ІІ ступеня споріднення, які можуть здійснювати за ним постійний догляд, вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період через сімейні обставини або з інших поважних причин у даному випадку не є дискреційними повноваженнями відповідача, оскільки норми ст. 26 Закону № 2232-XII чітко передбачають, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач 08.10.2024 звернувся до військової частини із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону 2232, а саме: через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи батьком ОСОБА_2 .

До рапорту додано: копію паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3 від 01.09.1998 на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 від 15.11.1978; нотаріально завірена заява ОСОБА_2 про відсутність інших членів сім`ї; копія паспорту ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; копія картки платника податків ОСОБА_2 №1402-24-05994 від 30.09.2024; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_6 від 12.09.2006; копія висновку ЛКК про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі №1201 від 11.07.2024; копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №524141; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_7 від 28.05.1998.

З метою розгляду даного рапорту відповідачем направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення обстеження сімейного стану солдата ОСОБА_1 .

За результатами розгляду даного запиту відповідачу повідомлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні повноваження щодо проведення обстеження.

За результатами розгляду рапорту позивача від жовтня 2024 року відповідач листом від 24.10.2024 №1772/16770 повідомила позивача про відсутність підстав для задоволення рапорту про звільнення. Вказана відмова мотивована тим, що позивачем до рапорту не додано акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ТЦК та СП.

Також у вказаному листі проінформовано позивача про те, що військова частина зверталась із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання акту обстеження сімейного стану ОСОБА_1 , проте отримано відмову.

У даному листі відповідач також рекомендував позивачу звернутися до відповідного ТЦК зі скаргою на бездіяльність або з позовом до суду про зобов`язання провести такий огляд та видати відповідний акт.

Врахувавши, що позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких доказів оскарження бездіяльності відповідного ТЦК, а крім документів, доданих до рапорту про звільнення, до позовної заяви долучено лист Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.10.2024 №46-С-06.1-8 на запит ОСОБА_4 від 17.10.2024 №б/н Щодо надання інформації про результати розгляду запиту, в якому зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис №4972 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 15.11.1978 року батьком якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інших актових записів про народження дітей, батьком яких було б вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено, проте вказана відповідь не долучена позивачем до рапорту про звільнення, оскільки така відповідь датована 17.10.2024 (пізніше дати реєстрації рапорту у військовій частині 08.10.2024), суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що його батько (як особа з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду) не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, тому відмовив у задоволенні позову, тому відмовив у задоволенні позову.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у складі військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 08 жовтня 2024 року звернувся до військової частини із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи батьком ОСОБА_2 .

До рапорту додано: копію паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3 від 01.09.1998 на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 від 15.11.1978; нотаріально завірена заява ОСОБА_2 про відсутність інших членів сім`ї; копія паспорту ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; копія картки платника податків ОСОБА_2 №1402-24-05994 від 30.09.2024; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_6 від 12.09.2006; копія висновку ЛКК про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі №1201 від 11.07.2024; копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №524141; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_7 від 28.05.1998.

З метою розгляду даного рапорту відповідачем направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення обстеження сімейного стану солдата ОСОБА_1 .

За результатами розгляду даного запиту відповідачу повідомлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні повноваження щодо проведення обстеження.

За результатами розгляду рапорту позивача відповідач листом від 24 жовтня 2024 року №1772/16770 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення рапорту про звільнення у зв`язку з тим, що позивачем до рапорту не додано акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ТЦК та СП.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 26 Закону № 2232-ХІІ встановлені підстави для звільнення з військової служби, підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої якої передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною дванадцятою статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, які дають підстави для звільнення з військової служби, відповідно до пункту 3 якої встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану, зокрема:

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абзац 12).

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, (застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 12.11 розділу XIІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454, (далі - Інструкція №170, застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме з 02 жовтня 2024 року) передбачено, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Пунктом 5 додатку 5 до Інструкції № 170 встановлено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставою через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, , зокрема, за абзацом 26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Відтак, з огляду на приписи Інструкції № 170 позивач на підтвердження відсутності в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків) має подати документи: один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивачем до рапорту, поданому 08 жовтня 2024 року, тобто під час дії редакції Інструкції № 170, чинній з 02 жовтня 2024 року, не надано визначених цією інструкцією документів.

Позивачем до рапорту додано нотаріально завірену заяву від ОСОБА_2 про відсутність інших членів сім`ї та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 - дружини ОСОБА_2 , що не є достатнім для підтвердження факту відсутності в особи з інвалідністю І групи ( ОСОБА_2 ) інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що його батько (як особа з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду) не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог.

Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить будь-яких обґрунтувань щодо неправильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в справі № 160/29253/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в справі № 160/29253/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 17 липня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко