Справа № 484/2258/25
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/2258/25
Провадження № 2-а/484/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 212 від 14.04.2025 року, складеного уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зафіксовано вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. На підставі цього 18.04.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову № 322 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. за порушення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Фактично його визнано винним в тому, що він за період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані, а також не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законом. Однак до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу, які б підтвердили факт порушення; у протоколі відсутні підписи свідків, зворотна частина протоколу не заповнена, відсутній його підпис та пояснення, а також підпис особи, яка складала протокол; з протоколу не зрозуміло, чи проводилася перевірка щодо відсутності інформації про нього в системі військового обліку; з протоколу та постанови не зрозуміло, чи було йому направлено повістку про виклик до ТЦК та СП, оскільки він не отримував повідомлення про розгляд його справи; протокол та постанова складалися в його відсутність, процесуальні права йому роз`яснені не були. Крім того, зазначив, що він перебуває на військовому обліку з 03.06.1997 року, проходив військову службу в армії. В 2023 році він був викликаний до ТЦК та СП і пройшов військово-лікарську комісію, згідно висновку якої він є обмежено придатним до військової служби; аналогічний висновок ВЛК є за 2024 рік. За таких обставин просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 322 від 18.04.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження в наданій справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

14.05.2025 року відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.10.1998 року. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що складено Акт відмови від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Наданий протокол було складено 14.04.2025 року в присутності позивача, при свідках, з наданням усних пояснень до протоколу, сам протокол позивачем підписано не було, та отримано другий екземпляр на руки. Також в протоколі визначено і оголошено при свідках про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.04.2025 року о 14:00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 в кабінеті № 2. Факт вчиненого правопорушення підтверджується обліковим документом відомостей АІТС «Оберіг», в якому чітко зазначено, що позивач визнаний порушником військового обліку. Після розгляду справи постанова № 322 від 17.04.2025 року отримана позивачем на руки, про що в першому екземплярі він поставив підпис. Таким чином вважає, що постанова винесена з додержанням вимог ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, а рішення прийнято в точній відповідності із законом на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухвалою суду від 29.05.2025 року розгляд справи відкладено на 21.07.2025 року з метою забезпечення права позивача подати відповідь на відзив.

Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи.

Інші заяви по суті справи від сторін та їх представників до суду не надходили.

Вирішуючи справу у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з врахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2232-ХІ1 «Про військовий обов`язок і військову службу».

Приписами ст. 65 Конституції України та ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: взяття громадян на військовий облік, виконання військового обов`язку в запасі, дотримання правил військового обліку.

Згідно положень ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Нормативними положеннями ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України" , "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» терміни «особливий період» та «воєнний стан» вживаються у наступному значенні.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 року затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. дію якого продовжено.

Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 р. № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», дію якого продовжено.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед яких є, зокрема, обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та бути завчасно приписаними до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.10.1998 року.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно вимог ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

З наданої суду позивачем копії оскаржуваної постанови № 322 від 18.04.2025 року вбачається, що 11.04.2025 року о 10 год. 45 хв. під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене адміністративне ним правопорушення, а саме ОСОБА_1 , порушуючи підпункт 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ, протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону (в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року) не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані, та не прибував до РТЦК та СП за місцем проживання без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством та порушив вимоги ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Крім того, ОСОБА_1 , порушуючи ч.6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час проведення заходів мобілізації та дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його на вимогу уповноваженої особи, чим вчинив правопорушення, передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.

Згідно ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, досліджуються докази.

Доданим до відзиву актом відмови від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення від 14.04.2025 року підтверджується, що позивач був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Також у наданому протоколі інформація про вчинені адміністративні правопорушення зазначена зі слів ОСОБА_1 , про що наявна відповідна відмітка. До позовної заяви додано копію протоколу про адміністративне правопорушення, яка була видана ОСОБА_1 . Такі обставини спростовують твердження позивача про те, що він не був присутнім при складанні наданого протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у наданому протоколі про адміністративне правопорушення від 14.04.2025 року зазначено, що розгляд справи відбудеться у березні 2025 року, тобто ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день розгляду справи. Однак з доданої до відзиву копії постанови вбачається, що ОСОБА_1 розписався про ознайомлення з нею, тобто він був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення дата розгляду справи не зазначена, у відзиві відповідач вказав, що справа була розглянута 17.04.2025 року, а оскаржувана постанова датована 18.04.2025 року.

З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення таких дій:

- протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону (в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року) не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані;

- не прибув до РТЦК та СП за місцем проживання без поважних причин;

- не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством;

- порушив вимоги ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- під час проведення заходів мобілізації та дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його на вимогу уповноваженої особи.

Позивач стверджує, що не вчиняв таких дій.

На спростування вказаного твердження відповідач посилається на обліковий документ відомостей АІТС «Оберіг», у якому зазначено, що позивач визнаний порушником військового обліку.

Судом досліджено вказаний документ і встановлено, що дійсно, у ньому зазначено, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 11.04.2025 року, однак суду не надано відомостей про підстави вчинення такого запису.

Особу може бути притягнуто до відповідальності за наявності в його діях чи бездіяльності складу певного адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП у разі, якщо це буде доведено сукупністю належних і допустимих доказів. Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення це дії або бездіяльність, вчинені особою, час, місце, спосіб вчинення адміністративного правопорушення. Кожна така обставина має бути підтверджена доказами.

Однак суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові щодо жодної дії та бездіяльності, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 .

Зокрема, не надано доказів того, що він протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону (в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року) не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані; не прибув до РТЦК та СП за місцем проживання без поважних причин; не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством; порушив вимоги ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; під час проведення заходів мобілізації та дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його на вимогу уповноваженої особи.

Разом з тим з наданих позивачем копій документів (військового квитка, рішень військово-лікарської комісії), а також з наданої відповідачем копії облікового документу відомостей АІТС «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ТЦК та СП, проходив військово-лікарські комісії, є придатним до військової служби.

Інформація про підстави визнання ОСОБА_1 порушником військового обліку з 11.04.2025 року суду не надана і доказами не підтверджена; дані про вручення йому повістки, за якою він не з`явився, відсутні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені положення чинного законодавства суд вважає посилання позивача на відсутність доказів у цій справі обґрунтованим. Оспорювана у справі постанова не відповідає визначеним у ст. 283 КУпАП вимогам. Відповідачем доводи позивача жодними доказами не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, факт вчинення правопорушення позивачем не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Позивачем про відшкодування судових витрат не заявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 322 від 18.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 21 липня 2025 року.

СУДДЯ: