Справа № 340/1286/25
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1286/25

Головуючий суддя І інстанції Брегей Р.І.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 в адміністративній справі №340/1286/25 за заявою Катеринівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про забезпечення позову у справі за позовом Катеринівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області до Кропивницької міської ради, треті особи: Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, Великосеверинівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області, Державне підприємство «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 відмовлено в задоволенні заяви Катеринівської сльської ради Кропивницького району Кіровоградської області про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Катеринівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з метою встановлення (зміни) меж міста Кропивницького міська рада міста Кропивницького прийняла рішення від 11.06.2019 № 2673 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького» та замовила розробку проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області Державному підприємству «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Дев`ятою сесією восьмого скликання Кропивницької міської ради 28 травня 2024 року прийнято рішення №1938 «Про погодження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області». Однак, до Катеринівської сільської ради не надходили запити щодо погодження зазначеного Проєкту землеустрою, не надавались відповідні документи на розгляд, та будь-яких доказів щодо погодження зазначеного проєкту землеустрою Катеринівською сільською радою до цього проєкту відповідачем не долучено. Відтак, відсутність вказаного погодження виключала можливість прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. На думку заявника, є очевидними ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яким є Кропивницька міська рада, та порушення прав, свобод або інтересів позивача, таким рішенням. Тому, невжиття заходів із забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, апелянтом було подано клопотання про розгляд справи за участі сторін.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявленого апелянтом клопотання про розгляд справи за участі сторін, слід відмовити.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Катеринівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення рішенням дев`ятої сесії восьмого скликання Кропивницької міської ради від 28 травня 2024 року №1938 «Про погодження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області».

27.03.2025 Катеринівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Кропивницької міської ради від 28 травня 2024 року №1938 «Про погодження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області» і встановлення заборони Кропивницькій міській раді, Кропивницькій районній раді, Кіровоградській обласній раді, Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру України, її структурним підрозділам та посадовим особам, а також будь-яким іншим особам, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності та господарювання вчиняти дії, спрямовані на реалізацію рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Кропивницької міської ради від 28 травня 2024 року №1938 «Про погодження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області», в тому числі щодо погодження Проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області та його подальшої передачі до Кабінету Міністрів України та Верховної Ради України.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не враховано відсутність всіх необхідних документів, зокрема, не проведено погодження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці з Катеринівською сільською радою, за рахунок території якої планується здійснити розширення меж міста Кропивницького Кіровоградської області, чим порушено вимоги ст. 46 Закону України «Про землеустрій». Позивач наголошує на очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яким є Кропивницька міська рада, та порушення прав, свобод або інтересів позивача, таким рішенням. Тому, невжиття заходів із забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що не є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного рішення, водночас суд вказав, що позивач оскаржує не рішення про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області, яке є нормативно-правовим актом, а процедурний акт. З появою такого рішення проект землеустрою проходить оцінку різними суб`єктами владних повноважень, завданням яких є виявити його вади. Тому процедурне рішення не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться або буде перебувати справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, за яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Так само суд повинен вказати підстави, за яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, а отже не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Як видно з поданої позивачем заяви про забезпечення позову, останній обґрунтовує необхідність її задоволення посиланням на те, що відповідач протиправно має намір затвердити проект землеустрою щодо збільшення меж міста Кропивницький без погодження таких меж з позивачем.

Надаючи правову оцінку доводам заявника, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в даному випадку, як слідує з матеріалів справи, заявником не було підтверджено належними та достатніми доказами, в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України, обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову завдадуть значної шкоди правам останнього або в подальшому унеможливлять їх захист.

Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визначений позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову фактично спрямований на майбутнє та безпосередньо вирішує спір по суті, що не відповідає інституту забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач оскаржує не рішення про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Кропивницького Кіровоградської області, яке є нормативно-правовим актом, а процедурний акт.

Оскільки процедура прийняття, розгляду, затвердження проекту землеустрою проходить оцінку різними суб`єктами владних повноважень, завданням яких є виявити його вади, процедурне рішення не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Також, що стосується посилань позивача на очевидну протиправність рішення відповідача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що останні мають оціночний характер, тобто суб`єктивний характер з його боку, а отже підлягають встановленню та дослідженню судом при розгляді справи по суті.

Крім того, слід зазначити, що позивачем в заяві про забезпечення позову поставлено питання про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій суб`єктам, які не є учасниками справи, що суперечить приписам Розділу I Глави 10 КАС України.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для забезпечення адміністративного позову позивача у спосіб визначений в заяві - відсутні.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року в адміністративній справі №340/1286/25 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва