Справа № 160/27515/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27515/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року (суддя Кадникова Г.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення розрахунку пенсії за віком з 03.09.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки з 03.09.2024 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно при призначенні пенсії за віком не застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022, 2023 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 03.09.2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що відсутні законні підстави для перерахунку пенсійної виплати позивачці із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії за віком.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка перебуває на обліку та отримувала пенсію за вислугу років згідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.10.2010.

04.01.2016 виплату пенсії припинено у зв`язку з працевлаштуванням заявниці на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років.

На підставі заяви позивача, яка відпрацьовувалась за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області, ОСОБА_1 з 03.09.2024 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась через свого представника до відповідача-2 із заявою щодо пенсійного забезпечення.

Листом від 03.10.2024 відповідач повідомив, що розмір пенсії позивача обчислено виходячи із загального страхового стажу, зарахованого по 30.06.2024, який складає 42 роки 01 місяць, де коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,42083. Заробітна плата обчислена за період з 01.01.1984 по 31.12.1988 та за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.06.2024, де індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації 0,89157. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії розрахований виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, а саме: 7994,47грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1.197 х 1,0796), складає 7127,63грн (7994,47грн. х 0,89157).

Позивач вважає дії відповідачів протиправними, тому звернулась за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, який врегулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Так, за приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Законом №2148-VIII від 03.10.2017 доповнено Розділ XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, зокрема, пунктом 4-3, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788, передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина третя статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, визначаючи, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №639/2751/17.

У випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Подібний правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.10.2010 призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 03.09.2024 позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Враховуючи, що до переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV позивачка не скористалась жодним з видів пенсії, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, призначення відповідачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV у червні 2024 році відбулося вперше.

У цьому разі при призначенні пенсії вперше за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV для розрахунку пенсії має враховуватися показник середньої заробітної плати за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії вперше за цим Законом.

Тому в даному випадку відповідач мав нарахувати позивачці пенсію за віком, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, оскільки показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення вперше пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії (відповідно до статті 9 Закону), призначеної саме за Законом №1058-IV, на інший.

Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, а саме - таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Водночас положення частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV щодо переведення з пенсії, призначеної за іншим законом, зокрема за Законом України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за Законом №1058-IV, не можуть застосовуватися при призначенні пенсії за віком вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Відмовляючи позивачці в обчисленні пенсії за віком згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідач помилково ототожнює поняття «переведення на інший вид пенсії» та «призначення пенсії», внаслідок чого в розрахунку пенсії з 03.09.2024 відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

За матеріалами справи встановлено, що позивачка раніше не зверталась до відповідача із заявою щодо застосування до нього вказаної норми Закону, як і не зверталась щодо переведення на інший вид пенсії за цим Законом.

Як свідчать матеріали справи позивачка звернулась до відповідача за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV вперше, оскільки до 03.09.2024 отримувала пенсію по вислузі років як працівник освіти, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що призначення пенсії позивачці відбулось на підставі норм Закону №1058, оскільки пенсія за вислугу років працівникам освіти призначається на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції станом на дату призначення пенсії позивачу, відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

З огляду на наведені норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не регулював порядок призначення пенсії за вислугу років, оскільки вказаний вид пенсії не входить до видів пенсійних виплат, що призначаються відповідно до вказаного Закону та перераховані у статті 9 цього ж Закону.

Таким чином, призначення пенсії позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV 03.09.2024 відбулося вперше, тому частина третя статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV не регулює спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що пенсійний фонд безпідставно відмовив позивачці у проведенні розрахунку пенсії за віком із застосуванням при перерахунку пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 31 січня 2025 року у справі №200/1478/24.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Білак

суддя А.В. Суховаров