Справа № 420/23688/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23688/24

Суддя першої інстанції: Попов В.Ф.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 16.12.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати їй в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2015 по 28.04.2023 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 17.09.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 28.04.2023 - березень 2018 року; зобов`язання нарахувати і виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2015 по 28.04.2023 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 17.09.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 28.04.2023 - березень 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період проходження військової служби, відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, протиправно не виплачувалась позивачці індексація грошового забезпечення в період з 17.09.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 28.04.2023 березень 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.04.2023 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а з 01.03.2018 по 28.04.2023 - березень 2018 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.04.2023, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 28.04.2023 - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та однією з основних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 до 28.02.2018 для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року. Разом з тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивачки, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 28.04.2023.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині щодо індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2015 по 31.12.2015, оскільки індексація грошового забезпечення із застосуванням зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року, підлягає нарахуванню саме з 01.01.2016. Разом з тим, суд першої інстанції вважав безпідставними доводи відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки пунктом першим глави XIX «Прикінцевих положень» КЗпП України строки визначені ст.233 КЗпП України продовжені на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а спірний період не охоплює час після його закінчення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги військова частина посилалась на роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, відповідно до яких у зв`язку із внесенням змін до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (зі змінами), індексація грошового забезпечення не нараховувалась до окремого роз`яснення. Як пояснює апелянт, лише в роз`ясненні Департаменту фінансів №248/1485 від 26.03.2018 було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також додатково було зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. З урахуванням наведеного, враховуючи, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, апелянт зазначає про відсутність підстав для виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.04.2023 із застосуванням базових місяців січень 2008 року та березень 2018 року.

Крім того, на думку апелянта, позивачкою пропущено тримісячний строк звернення до суду з позовною заявою, визначений ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній після 19.07.2022), у зв`язку з чим, на його думку позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 17.09.20215 по 28.04.2023 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 позивачку виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. /а.с.8/

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №106 від 11.05.2017 ОСОБА_1 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у період з 11.05.2017 по 13.09.2017; згідно наказу №263 від 13.11.2017 у період з 13.11.2017 по 13.11.2020 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. /а.с.86-87/

Як зазначає позивачка, у період з 17.09.2015 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась без застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року, та в період з 01.03.2018 по 28.04.2023 без застосуванням березня 2018 року, у зв`язку з чим 24.05.2024 вона звернулась до відповідача із відповідною заявою щодо виплати їй індексації грошового забезпечення.

Однак, на вказану заяву військова частина НОМЕР_2 листом від 30.05.2024 повідомила про відсутність підстав щодо проведення нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення, посилаючись на пропуск строку звернення, визначеного ст.233 КЗпП України. /а.с.9/

Вважаючи, що військовою частиною допущено бездіяльністю щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 28.04.2023 березень 2018 року, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також, Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону України №1282-Х1І).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, що визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Крім того, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 15.12.2015 на момент виникнення спору) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

В редакції від 24.02.2016, 24.11.2016, 24.10.2017 п. 5 Порядку №1078 є аналогічним.

В редакції 15.03.2018 п.5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.

Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Тож, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.

Окрім того, відповідно до п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008, а отже січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01.03.2018.

Таким чином, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, що вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення із застосуванням зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців (січня 2008 року) підлягає нарахуванню саме з 01.01.2016.

Між тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців з 01.03.2018, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 11.05.2017 по 13.09.2017 позивачка перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами; у період з 13.11.2017 по 13.11.2020 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. /а.с.86-87/

Відповідно довідки про виплату щорічних основних та додаткових видів грошового забезпечення з вересня 2015 по квітень 2023 №12/ФЕС від 29.05.2024 у зазначені вище періоди грошове забезпечення позивачці відповідачем не нараховувалося та не виплачувалось. Разом з тим, грошове забезпечення також не виплачувалось за період з червня 2022 по квітень 2023. /а.с.10-11/

Крім того, колегія суддів зазначає, що абз.18 п.3 Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Держаний бюджет України на 2023 рік» установлено зупинити на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Зазначене положення абз.18 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинним та не неконституційним визнавалось.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у період з 01.12.2015 по 10.05.2017, з 16.09.2017 по 12.11.2017 нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачки має здійснюватись із застосуванням базового місяця - січень 2008 року; з 12.11.2019 по 31.05.2022 березень 2018 року.

Доводи апелянта, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, частиною 2 ст.233 КЗпП України (у редакції до 19.07.2022) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.233 КЗпП України (в редакції від 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Разом з тим, пунктом першим глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 №211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 №651).

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 Кодексу законів про працю України, на строк дії такого карантину.

Предмет даної справи охоплює період з 17.09.2015 року по 19.07.2022 (не обмежується будь-яким строком на звернення до суду), з 20.07.2022 року по 23.04.2023 (обчислюється тримісячним строком звернення до суду).

Колегія суддів враховує, що у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду позивачка посилалась на введення воєнного стану на території України, а також, задля безпеки життя та здоров`я свого та дитини, на переїзд в іншу країну, що унеможливило звернення до суду з позовом у визначені законом строки. При цьому про порушення своїх прав остання дізналась з листа військової частини 30.05.2025, а з позовом до суду звернулась 29.07.2024.

З урахуванням наведеного, з огляду на поважні підстави пропуску строку на звернення до суду, колегія суддів не вбачає підстав для залишення позовних вимог без розгляду.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 10 травня 2017 року, з 16 вересня 2017 року по 12 листопада 2017 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року, за період з 12 листопада 2019 по 31 травня 2022, - березень 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, за період з 01 грудня 2015 року по 10 травня 2017 року, з 16 вересня 2017 року по 12 листопада 2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року, за період з 12 листопада 2019 по 31 травня 2022, - березень 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв