Справа № 340/196/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 340/196/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в адміністративній справі №340/196/23 (головуючий суддя першої інстанції - Кравчук О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

16.01.2023 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, прийнятого 14.12.2022 року у провадженні №07/1/1-10п-22 про наявність у його діяльності як керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 41 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звільнення з адміністративної посади.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Комісії від 14.12.2022 року не відповідає обставинам справи, та прийняте односторонньо без належного врахування всіх відомостей та доказів службового розслідування, при його прийнятті не враховано характер дій або бездіяльності прокурора, їх систематичність, наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення. Позивач наголошує, що з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України він вжив усіх необхідних заходів для збереження життя і здоров?я працівників Мелітопольської окружної прокуратури, їх евакуації у безпечні місця, збереження майна прокуратури та знищення секретної інформації. При цьому, вступивши до добровольчого формування територіальної громади у м.Кропивницькому, позивач став на облік за місцем свого перебування у Кіровоградській обласній прокуратурі та продовжив виконувати повноваження керівника - перебував на постійному зв`язку зі своїми підлеглими та заступниками, координував їх діяльність, та за можливості допомагав вирішувати соціальні потреби. Крім того, кожного дня виконував покладені обов`язки керівника прокуратури, організовував участь підлеглих в судових засіданнях, забезпечував складання та подачу відповідних клопотань про участь в судових засіданнях з приводу продовження строків тримання під вартою. У режимі відеоконференції проводив наради з підлеглими та забезпечував виконання доручень прокуратури області. Вів аналітичні документи, пов`язані зі строками тримання осіб під вартою, дати та часу судових засідань з метою не допущення неявки в них прокурорів. Крім цього, також підтримував зв`язок з підлеглими, які залишилися на окупованій території, з метою з`ясування їх стану та перебування в безпеці. Тобто, навіть після укладення контракту позивач продовжував підтримувати контакти зі своїми працівниками і приймати активну участь в життєдіяльності прокуратури та робочих складнощах, що свідчить про виконання ним своїх службових обов`язків як керівника прокуратури.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2023 року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року скасовано, справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, рішення Комісії прийнято необґрунтовано, з порушенням Порядку №113 та ґрунтується на припущеннях. Вважає, що Комісія, приймаючи спірне рішення від 14.12.2022 року відносно нього, діяла не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.20205 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з серпня 2005 року проходив публічну службу в органах прокуратури та, починаючи з 12.03.2021 року займав посаду керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області.

До Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади надійшло звернення виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І. від 19.09.2022 року № 17/1/1-1041ВН-22 щодо неналежного виконання керівником Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Так, у зверненні зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, всупереч вимогам Закону України «Про прокуратуру» у період з 25.02.2022 року до 03.04.2022 року самоусунувся від виконання покладених на нього посадових обов`язків.

Зокрема, з початку військової агресії рф, крім особистої евакуації, не забезпечив евакуацію підлеглих працівників. У зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці його повноваження з 25.02.2022 року фактично виконував заступник керівника Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_2 , який організував евакуацію працівників вказаної прокуратури.

Також ОСОБА_1 як керівник окружної прокуратури не забезпечив евакуацію майна Мелітопольської окружної прокуратури та організацію подальшої роботи вказаної прокуратури. Усі матеріальні цінності, комп`ютерна техніка та 4 службових автомобіля залишилися на окупованій території. Не вжив заходів до блокування сертифікатів кваліфікованих електронних підписів підлеглих прокурорів окружної прокуратури, які перебували на тимчасово окупованій території, з метою унеможливлення доступу до автоматизованих інформаційних систем.

Крім того, у зверненні зазначено, що ОСОБА_1 24.02.2022 року виїхав до м.Кропивницький, де приймав участь у територіальній обороні на громадських засадах без підтверджуючих документів.

Головою Комісії попередній розгляд звернення доручено члену Комісії ОСОБА_3 , якою за результатами його попереднього розгляду 22.09.2022 року прийнято рішення про відкриття провадження №07/1/1-15зв/к-7п-22 стосовно керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 ..

За результатами перевірки, проведеної у межах обставин звернення, членом Комісії ОСОБА_3 16.11.2022 року складено висновок про наявність у діяльності керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону №1697-VII для звільнення з адміністративної посади.

14.12.2022 року Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади прийнято рішення (провадження №07/1/1-10п-22) про наявність у діяльності керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 підстави, передбаченої п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» для звільнення з адміністративної посади.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII ( далі по тексту - Закон №1697 в редакцій на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону №1697 наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті (неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади), встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.

Аналогічні повноваження Генерального прокурора закріплені і в пункті 3 частини першої статті 9 Закону №1697, згідно якого Генеральний прокурор призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом.

Відповідно до п.1 Розділу IV Порядку розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - Порядок) право на подання до Комісії звернення має кожен, кому відомі факти неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади.

Подібна норма міститься і в ч.2 ст.45 Закону №1697, відповідно до якої право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Пунктом 1 розділу III Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, затвердженої наказом Генерального прокурора від 16.06.2021 року №202 встановлено, що посадовими особами органів прокуратури, уповноваженими призначати службове розслідування, є Генеральний прокурор, керівники обласних, спеціалізованих на правах обласних прокуратур або особи, які виконують їх обов`язки, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно із п.2 розділу III Інструкції Генеральним прокурором (особою, яка виконує його обов`язки) службове розслідування може призначатися стосовно всіх категорій прокурорів з урахуванням особливостей, передбачених п.4 цього розділу.

Отже, перелік осіб, визначених у п.1 розділу VIII Інструкції, не є вичерпним, а вказана норма передбачає повноваження Генерального прокурора, керівників обласних, спеціалізованих на правах обласних прокуратур або осіб, які виконують їх обов`язки, заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на ініціювання питання про звільнення прокурора за результатами службового розслідування у випадку встановлення підстав для цього.

Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної | адміністративної посади, затверджений наказом Генерального прокурора №113 від 11.07.2022 року. Відповідно до пунктів 1 - 5 розділу І цей Порядок розроблений відповідно до пункту 9-2 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» та визначає процедуру розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - звернення), з метою встановлення наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади.

Розгляд звернень здійснюється Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі по тексту - Комісія), яка утворюється і діє згідно з цим Порядком.

У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, Законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Повноваження Комісії поширюються на прокурорів, які обіймають адміністративні посади в Офісі Генерального прокурора, обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних та окружних прокуратурах (крім Генерального прокурора та прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури).

Згідно п. 6 розділу І Порядку процедура розгляду звернень передбачає такі етапи:

- попередній розгляд звернення та прийняття рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження);

- проведення в межах провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - провадження), перевірки відомостей, зазначених у зверненні (далі -перевірка у провадженні), та складання висновку щодо наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - висновок у провадженні);

- розгляд висновку у провадженні та прийняття рішення про встановлення або відсутність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для Звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - остаточне рішення у провадженні).

Розгляд звернення проводиться у строк, який не перевищує двох місяців з часу його отримання членом Комісії для попереднього розгляду. У строк розгляду звернення, у тому числі перевірки у провадженні, не враховується період тимчасової непрацездатності прокурора, стосовно якого подано звернення, або перебування його у відпустці (п.8 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 10 розділу І Порядку розгляд та вирішення питань Комісією здійснюється колегіально. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні членів Комісії. Голосування здійснюється відкрито підняттям руки. Рішення не можуть прийматися на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації.

При прийнятті остаточного рішення у провадженні враховуються характер дій або бездіяльності прокурора, їх систематичність і наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення (пункт 25 розділу VII Порядку).

Посилання позивача на те, що рішення Комісії є необгрунтованим та немотивованим, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки прийняте односторонньо, без належного врахування всіх відомостей та доказів службового розслідування, а також прийнято з порушенням вимог п.25 розділу VII Порядку, не знайшли свого підтвердження під розгляду справи як в суді першої, так в суді апеляційної інстанції, а тому колегією суддів такі доводи до уваги не приймаються.

Щодо належного виконання покладених на позивача посадових обов`язків та повноважень, позивач зазначив, що 24 лютого 2022 року, отримавши повідомлення про повномасштабне вторгнення військ рф на територію України та про швидке просування їх до міста Мелітополя, доручив зібратися у приміщенні прокуратури підлеглим працівникам, повідомивши про початок повномасштабної військової агресії проти України та поїхав на нараду в Мелітопольську міську раду, надавши перед цим вказівку працівникам РСЧ зібрати всі секретні документи, підготовити їх для знищення, прокурорам - видалити усі особисті дані з персональних комп`ютерів, а працівникам канцелярії - зібрати усі документи з кадрових питань та знищити їх шляхом спалювання. Також позивачем було проведено нараду з підлеглими та працівниками прокуратури та надано вказівку усім залишити приміщення прокуратури і по можливості виїхати з міста, а робочі обов`язки виконувати дистанційно. Позивач вказує, що жодних вказівок чи розпоряджень щодо подальших дій з Офісу Генерального прокурора з моменту повномасштабного вторгнення рф не надходило, а тому позивач приймав рішення особисто, на власний розсуд, керуючись поточною ситуацією на місці.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, перевізши свою сім?ю до Львівської області, невідкладно повернувся до м.Кропивницький, де 26.02.2022 року подав заяву, копію паспорта та анкету на ім`я командира добровольчого формування при Кіровоградській обласній раді ОСОБА_4 про вступ до лав вказаного підрозділу.

28 лютого 2022 року позивач став на облік в Кіровоградській обласній прокуратурі у зв`язку з тимчасовою окупацією рф території, на яку розповсюджується юрисдикція Мелітопольської окружної прокуратури відповідно розпорядження Офісу, про яке його повідомив кадровий підрозділ.

Згідно тексту позову та апеляційної скарги, позивач перебував на постійному зв`язку зі своїми підлеглими та заступниками, координував їх діяльність, та за можливості допомагав вирішувати соціальні потреби. Крім того, кожного дня виконував покладені обов`язки керівника прокуратури, організовував участь підлеглих в судових засіданнях, забезпечував складання та подачу відповідних клопотань про участь в судових засіданнях з приводу продовження строків тримання під вартою. За вказаний період у режимі відеоконференції проводив наради з підлеглими та забезпечував виконання доручень прокуратури області. Вів аналітичні документи пов`язані зі строками (тримання осіб під вартою, дати та часу судових засідань) з метою недопущення неявки в них прокурорів. Крім цього, також підтримував зв`язок з підлеглими, які залишилися на окупованій території, з метою з`ясування їх стану та перебування в безпеці. Тобто, згідно позову навіть після укладення контракту позивач продовжував підтримувати контакти зі своїми працівниками і приймати активну участь в життєдіяльності прокуратури та робочих складнощах, що свідчить про виконання ним своїх службових обов`язків як керівника прокуратури.

Апеляційний суд зазначає, що керівник окружної прокуратури, зобов`язаний вживати всіх заходів, пов`язаних з належною організацією діяльності окружної прокуратури.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення, а також проаналізувавши пояснення свідків в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що фактично діяльність Мелітопольської окружної прокуратури забезпечували заступники ОСОБА_1 , а участь позивача у період з 24 лютого - 31 березня 2022 року зводиться до інформування про вчинені дії та прийняті рішення через мобільні додатки комунікації.

Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів особистої участі у діяльності Мелітопольської окружної прокуратури у вказаний період, в тому числі щодо перевірки виконання підлеглими його доручень, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Щодо посилання позивача на його участь з 26.02.2022 року у добровольчому формуванні територіальної громади, у зв`язку з чим він виконував обов`язки керівника Мелітопольської окружної прокуратури дистанційно, слід зазначити, що згідно інформації Кіровоградської обласної ради Положення про добровольчі формування територіальних громад Кіровоградської області затверджено розпорядженням голови Кіровоградської обласної ради 28.02.2022 № 60-гр..

Згідно копії контракту добровольця територіальної оборони, який долучено до матеріалів справи, позивачем укладено вказаний контракт з командиром добровольчого формування Олександрійської територіальної громади лише 31.03.2022 року (а.с.49-51 т.1).

Крім того, колегія суддів вважає, що укладення такого контракту є добровільним та не звільняє позивача від виконання обов`язків керівника Мелітопольської окружної прокуратури.

Відтак, апеляційний суд вважає, що у період з 26.02.2022 року по 31.03.2022 року відсутні поважні та непереборні обставини, які б звільнювали позивача від безпосереднього виконання його обов?язків керівника Мелітопольської окружної прокуратури.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що Комісія відповідача діяла в межах повноважень, в порядку та спосіб, передбачені законом.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в адміністративній справі №340/196/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в адміністративній справі №340/196/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко