Справа № 380/4389/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4389/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 28.10.2020 на підставі заяви про призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 28.10.2020 відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі № 380/10988/20.

Ухвалою від 11.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі № 380/10988/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 05.03.2025 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до Закону №1058. 25.11.2024 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії зазначивши, що всупереч рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі № 380/10988/20 пенсію призначено не з 28.10.2020 (дата звернення із заявою про призначення пенсії), а з 05.03.2024, у зв`язку з чим просила провести перерахунок пенсії саме з дати звернення (28.10.2020) з урахуванням виплачених сум. Однак, відповідач відмов у такому перерахунку, оскільки чинну пенсію їй призначено з 05.03.2024 на підставі її заяви від 25.03.2024.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 380/10988/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення №50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної(юридичної) сили 10.01.2022.

Зазначає, що на виконання рішення суду від 07.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву від 28.10.2020 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийнято рішення від 22.03.2022 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішення від 22.03.2022 є чинне та позивачкою не оскаржувалось. Підстава відмови - питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може розглядатись після досягнення віку 54 роки 06 місяців, за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. 25 березня 2024 року позивачка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список № 2 за результатом розгляду якої з 05.03.2024 призначено пенсію за віком на пільгових умовах Список № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі № 380/10988/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 05.03.2025 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до Закону №1058.

На виконання рішення суду від 07.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву від 28.10.2020 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийнято рішення від 22.03.2022 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

25.03.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список № 2 за результатом розгляду якої, з 05.03.2024 призначено пенсію за віком на пільгових умовах Список № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.

25.11.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. У вказаній заяві зазначила, що всупереч резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 пенсію призначено не з 28.10.2020 (дата звернення із заявою про призначення пенсії), а з 05.03.2024, у зв`язку з чим просить провести перерахунок пенсії саме з дати звернення з 28.10.2020 з урахуванням виплачених сум.

Листом від 10.12.2024 №26990-29321/Т-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивачу повторно, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача від 28.10.2020 та прийнято рішення про відмову від 22.03.2022 №50.

На підставі заяви позивача від 25.03.2024 з 05.03.2024 їй призначено пенсію за віком за Списком №2 відповідно до Закону 1058.

Позивач вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії з 28.10.2020 протиправною, відтак звернулась із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 114 Закону України № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Інакше кажучи, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд звертає увагу, що предметом в цій справі є відмова відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з 28.10.2020. З цього приводу суд зазначає таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі №380/10988/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 05.03.2025 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до Закону №1058.

На виконання рішення суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву від 28.10.2020 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийнято рішення від 22.03.2022 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд звертає увагу, що рішення від 22.03.2022 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивачем не оскаржувалось, доказів які б свідчили про протилежне у матеріалах справи відсутні та сторонами не надано.

Як видно з матеріалів справи, 25.11.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. У вказаній заяві зазначила, що всупереч резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 пенсію призначено не з 28.10.2020 (дата звернення із заявою про призначення пенсії), а з 05.03.2024, у зв`язку з чим просить провести перерахунок пенсії саме з дати звернення з 28.10.2020 з урахуванням виплачених сум.

Листом від 10.12.2024 №26990-29321/Т-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивачу повторно, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача від 28.10.2020 та прийнято рішення про відмову від 22.03.2022 №50. На підставі заяви позивача від 25.03.2024 з 05.03.2024 призначено пенсію за віком за списком №2 відповідно до Закону 1058.

З приводу доводів позивача, що відповідач всупереч резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 пенсію призначено не з 28.10.2020 (дата звернення із заявою про призначення пенсії), а з 05.03.2024, у зв`язку з чим просить провести перерахунок пенсії саме з дати звернення з 28.10.2020 з урахуванням виплачених сум, суд зазначає.

Відповідно до резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 50 від 30 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішення від 07.12.2021 у справі №380/10988/20 набрало законної сили 10.01.2022 та позивачем не оскаржувалось.

Разом з тим, з урахуванням вищенаведеного відповідача не зобов`язано прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 з 28.10.2020, як помилково вважає позивач.

Отже, на виконання рішення суду від 07.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву від 28.10.2020 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийнято рішення від 22.03.2022 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішення від 22.03.2022 є чинне та позивачкою не оскаржувалось. Підстава відмови - питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може розглядатись після досягнення віку 54 роки 06 місяців, за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до протоколу про призначення пенсії, позивачу призначено пенсію з дати звернення, а саме з 25.03.2024, відповідно до Закону 1058.

Оскільки спірною в цій справі є бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 28.10.2020 на підставі заяви про призначення пенсії за віком та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 28.10.2020 відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у справі № 380/10988/20, суд не вбачає протиправних дій відповідача при здійсненні призначення пенсії позивачу з 25.03.2024.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.