Справа № 380/18343/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18343/24 пров. № А/857/1551/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №380/18343/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Кухар Н.А., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 26 листопада 2024 року) , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі відповідач), в якому просить суд.

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.03.2024 Вих. № 8528- 8261/А-52/8-1300/24, від 18.06.2024 Вих. № 15660-16168/А-52/8-1300/24 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 XII, п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», з дня звернення із заявою за призначенням такої пенсії від 05.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, із урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивачу призначено пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця. На переконання позивача, відмова відповідача у переведенні на пенсію державного службовця є протиправною, оскільки нею дотримані всі вимоги встановлені законодавством для переведення на вказаний вид пенсії. У зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №380/18343/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії із прийняттям за наслідками такого розгляду рішення в порядку та за формою, визначеною Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу , а тому позовні вимоги позивача - визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26,03.2024 Вих. № 8528-8261/А-52/8-1300/24, від 18.06.2024 Вих. № 15660-16168/А-52/8-1300/24 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» є безпідставними.

За даними трудової книжки НОМЕР_1 від 07.10.1997 ОСОБА_1 з 28.08.2001 працює на посадах службових осіб місцевого самоврядування. Згідно зі ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно із Законом № 1058.

Оскільки, робота на посадах, в органах місцевого самоврядування, не зараховується до стажу державної служби, у позивача відсутній необхідний стаж державної служби, відповідно підстав на переведення позивача на пенсію призначену відповідно до Закону № 3723 не має.

Немає правових підстав для врахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оскільки дана довідка не враховує вимоги визначені Постановою № 823.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком з 10.04.2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 05.03.2024 про переведення з одного виду пенсії на інший.

Листом від 26.03.2024 № 8528- 8261/А-52/8-1300/24, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розглянувши заяву позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян», повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи на посадах осіб місцевого самоврядування.

Представник позивача повторно подала заяву про переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший.

Листом від 18.06.2024 № 15660-16168/А-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило представнику позивачу про те, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 визначено, що заява на призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Заява про перерахунок пенсії, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

ОСОБА_1 з заявою про переведення на пенсію державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу», форма якої визначена додатком 1 Порядку №22-1, не зверталася.

Питання щодо визначення права на переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» буде розглядатися органами ПФУ після подання нею заяви про перерахунок пенсії (відповідно до додатку 1 Порядку №22-1) разом із документами необхідними для перерахунку пенсії.

Позивач не погодився з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у переведенні на пенсію державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу» та звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком з 10.04.2019 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 05.03.2024 про переведення з одного виду пенсії на інший.

Представник позивача повторно подала заяву про переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч.1ст. 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1ст. 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 17.05.2021 року у справі № 607/5615/17.

Судом встановлено, що розглянувши подану позивачем заяву про призначення пенсії, відповідачем роз`яснено позивачу порядок подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, форма якої визначена додатком 1 Порядку №22-1.

Судом досліджено змісти поданих позивачем заяв, які за своїм змістом є заявами про призначення пенсії, тобто їх зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.

Відповідачем не розглянуто по суті заяву позивача і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийнято.

Недодержання форми поданої заяви не було підставою для її нерозгляду пенсійним органом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання правової оцінки цим обставинам.

Оскільки заява позивача у належний спосіб (з прийняттям відповідного рішення у формі розпорядження) розглянута не була, то суд першої інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяви позивача від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії із прийняттям за наслідками такого розгляду рішення в порядку та за формою, визначеною Законом № 1058-IV та Порядком № 22-1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №380/18343/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін