Справа № 160/677/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2025 рокуСправа №160/677/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бодрова Юлія Олександрівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бодрова Юлія Олександрівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 25.11.2022 по 31.08.2023 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості, яка виникла за період з 25.11.2022 по 31.08.2023 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23 з урахуванням виплачених сум;
- стягнути з відповідача судовий збір за розгляд адміністративної справи;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Рішення виконано в повному обсязі, проте після призначення пенсії ОСОБА_1 виникла заборгованість по пенсії у зв`язку із тривалістю розгляду судової справи за період з 25.11.2022 по 31.08.2023. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати суми заборгованості, нарахованої з 25.11.2022 на виконання рішення суду. Листом відповідач відмовив позивачу у виплаті суми заборгованості, зазначивши, що пенсійні виплати за минулий період, які включені до Переліку станом на 1 січня відповідного року, виплачуються одержувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Належні кошти обліковуються в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та їх виплата буде проводитись після надходження відповідного фінансування. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати суми заборгованості протиправними, тому і звернувся до суду з цим позовом.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/677/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 15.01.2025 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме, для доплати суми судового збору у розмірі 513,77 грн.
17.01.2025 від представника позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого долучена квитанція №6872-3494-3378-9339 від 16.01.2025 про сплату судового збору у розмірі 513,77 грн.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача
29.01.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він зазначає, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23 стосовно ОСОБА_1 здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. За окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України, Головним управлінням ОСОБА_1 проведену виплату нарахованої доплати в сумі 7083,00, залишок нарахованої доплати до виплати становить 185341,00 грн, про що позивача повідомлено листом. Грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить позивачу, не є власністю відповідача та не знаходяться на його рахунках. У зв`язку з цим відповідач указує, що невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача. Витребувані судом документи були надані до суду разом з відзивом на позов.
05.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказала, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату, і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії. Посилаючись на доводи, викладені у позові, представник позивача просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
У цьому листі, з-поміж іншого, вказано таке.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах, обчислену відповідно до Закону №1058 як внутрішньо переміщеній особі та нараховано доплату за період з 25.11.2022 по 31.08.2023 у сумі 192424,00 грн.
Пенсійні виплати за минулий період, які включені до Переліку станом на 1 січня відповідного року, виплачуються одержувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.
Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до Бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
У зв`язку з вищезазначеним належні кошти обліковуються в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та їх виплата буде проводитись згідно вищезазначеного Порядку після надходження відповідного фінансування.
Заборгованість станом на 01.12.2024 складає 185341,00 грн. Частину заборгованості в сумі 7083,00 грн виплачено.
Отже, позовні вимоги стосуються стягнення на користь позивача доплати пенсії на виконання рішення суду за період з 25.11.2022 по 31.08.2023.
На звернення позивача щодо виплати доплати до пенсії відповідачем було відмовлено, з чим позивач не погодився, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/1780/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нараховано доплату за період з 25.11.2022 по 31.08.2023 у сумі 192424,00 грн, з яких сплачено позивачеві 7083,00 грн.
Суд зауважує, що рішення у справі №160/1780/23 не передбачало зобов`язання відповідача здійснити будь-які виплати позивачеві, оскільки такий обов`язок був передбачений нормами закону не потребував додаткового спонукання зі сторони суду.
З урахуванням цього рішення у справі №160/1780/23 вважається виконаним повністю.
В преамбулі до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) зазначено, що цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Законодавство про пенсійне забезпечення в Україні визначено статтею 4 Закону № 1058.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 види пенсійного забезпечення, умови норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
Стаття 5 Закону № 1058 визначає сферу дії цього Закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням визначається виключно цим Законом.
Законодавче визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є одним з його принципів (ч. 1 ст. 7 Закону №1058).
Право громадян України на отримання пенсійних виплат передбачено ст. 8 Закону №1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Виплата пенсії регламентована статтею 47 Закону № 1058.
Частиною 1 статті 47 Закону № 1058 установлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
В силу частини 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Суд звертає увагу на те, що після призначення пенсії рішення суду вважається виконаним, а право на пенсійне забезпечення трансформується з права на призначення (нарахування) пенсії на право на отримання нарахованих сум пенсії. У разі затримки реалізації цього права законом передбачена компенсація втрати частини доходів (інфляції), що можливо тільки щодо нарахованої заборгованості.
Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18, згідно з яким стягнення заборгованості з виплати пенсії не можна вважати іншим способом виконання судового рішення про зобов`язання виплатити пенсію. Ці дві категорії спорів не є тотожними, а тому зміна способу виконання судового рішення (стягнення коштів замість зобов`язання їх виплатити) у такому разі не повинна здійснюватися.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на Бюджетний кодекс України та неможливість прийняття бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних призначень та асигнувань.
Як видно з матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою.
10.11.2021 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території.
Згідно з цим Порядком, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.
Водночас, законодавство відрізняє кошти Державного бюджету України та кошти Пенсійного Фонду України.
Частиною 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.
Бюджет Пенсійного фонду у відповідності до ч.1 ст. 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» це план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.
Пунктом 3 частини 1 статті 72 того самого Закону передбачено, що кошти державного бюджету можуть бути джерелами формування коштів Пенсійного фонду, але це не означає, що бюджет Пенсійного Фонду є Державним бюджетом України або навпаки.
Бюджетним кодексом України згідно з ч. 1 ст. 1 цього кодексу регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Зважаючи на це, Бюджетний кодекс не регулює порядок використання коштів бюджету Пенсійного фонду. Тому посилання відповідача на його норми щодо бюджетних зобов`язань, бюджетних асигнувань та інші суд відхиляє.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовна заява у цій справі є такою, що підлягає задоволенню.
З огляду на положення ст.139 КАС України, а також задоволення позовної заяви, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Незалежність адвокатури гарантується.
Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
До матеріалів справи представником позивача надані копії ордеру на надання правничої допомоги, договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 23.11.2024, акту приймання-передачі виконаних робіт від 09.01.2025, розрахункової квитанції про оплату наданих послуг.
Так, за договором від 23.11.2024 про надання професійної правничої допомоги адвокатом, укладеним між ОСОБА_1 (замовник) і Бодровою Юлією Олексіївною (адвокат), виконавець зобов`язується надавати адвокатські послуги замовнику, а замовник зобов`язується оплатити ці послуги на умовах, визначених цим договором.
Адвокатські послуги включають, але не обмежуються: консультації, підготовка документів, представництво інтересів в судах та інших державних органах (п.1.2. Договору).
Відповідно до пунтків 2.1. 2.2. Договору виконавець зобов`язується: надавати адвокатські послуги відповідно до чинного законодавства України; здійснювати свої обов`язки сумлінно, професійно та у строки, узгоджені із замовником. Замовник зобов`язується: своєчасно надавати Виконавцю всю необхідну інформацію та документи для надання адвокатських послуг; оплатити адвокатські послуги в порядку та строки, визначені цим договором.
Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. Договору сторони обумовили, що вартість адвокатських послуг зазначаються в додатку до даного договору, який є невід`ємною частиною. Форма оплати - 100 % передплата. Оплата послуг за домовленістю сторін може здійснюватися поетапно або передплатою усіх послуг, зазначених в додатку.
Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт від 09.01.2025 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 23.11.2024 адвокатом були надані такі юридичні послуги:
1) Ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення попереднього аналізу пенсійної справи та розрахунків, консультація клієнта щодо шляхів вирішення спору, копіювання документів необхідних для підготовки позовної заяви. Вартість наданої послуги (виконаної роботи) - 2500 гривень, тривалість роботи - 5 (п`ять) годин робочого часу.
2) Підготовка позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Вартість наданої послуги (виконаної роботи) - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, тривалість роботи - 20 (двадцять) годин робочого часу.
3) Сканування копій документів, які додаються до позовної заяви. Направлення позовної заяви з додатками до електронного суду, сплата судового збору. Вартість наданої послуги (виконаної роботи) - 2500 гривень, тривалість роботи - 3 (три) години робочого часу.
Крім цього, послуги на надання правничої допомоги були оплачені позивачем, що підтверджується розрахунковою квитанцією.
Таким чином, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем були надані належні і допустимі докази.
Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Разом з цим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №420/1109/21.
Суд зазначає, що адвокатом позивача під час надання правової допомоги у цій справі було складено змістовну позовну заяву та відповідь на відзив відповідача.
Водночас, справа є справою незначної складності, яка розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім цього, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №580/2610/19, в якій Верховний Суд акцентував увагу на тому, що заповнення ордеру на надання правової допомоги, виготовлення копій відзивів для відповідача, оформлення поштових відправлень на адресу відповідача та суду (заповнення описів, оформлення конвертів) не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 25.11.2022 по 31.08.2023.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості, яка виникла за період з 25.11.2022 по 31.08.2023, у розмірі 185341,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) грн 73 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна