Справа № 600/4060/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4060/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Білянський Микола Ігорович звернувся до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №136673 від 06.08.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснено перевірку транспортного засобу MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , під час перевезення вантажу, який належить на праві власності позивачу. У зв`язку з вчиненими правопорушеннями, передбаченими статтями 38 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", посадовими особами відповідача винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Позивач не погоджується із винесеними постановами, оскільки на момент проведення перевірки транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення вантажу, був переданий у оренду ТОВ "Кромакс" на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу.

Таким чином, позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до відповідальності, оскільки в даному випадку він не є перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", адже на момент проведення перевірки не користувався транспортним засобом MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , на момент проведення перевірки.

Ухвалою суду від 13.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Наголошував на тому, що на момент проведення перевірки транспортного засобу MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, були виявлені порушення статей 34 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Крім того, згідно товарно-транспортної накладної перевізником зазначено саме позивача, а тому останнього правомірно притягнуто до відповідальності.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вкотре зверталась увага, що позивач не був автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" під час перевезення вантажу автомобілем MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , оскільки на момент проведення перевірки транспортний засіб перебував в оренді у ТОВ "Кромакс". Також наголошував, що заповнення товарно-транспортної накладної здійснюється замовником, який в даному випадку помилково зазначив позивача перевізником.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 21.11.2019 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, одними із видів економічної діяльності якого є надання в оренду вантажних автомобілів (код 77.12) та вантажний автомобільний транспорт (49.41).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 .

Матеріалами справи встановлено, що згідно договору позички від 01.03.2023, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , позичкодавець передає, а користувач приймає у безоплатне користування транспортні засоби марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки KRONE, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

01.04.2024 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Кромакс» укладено договір найму (оренди) транспортного засобу №1-04/24, згідно якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування наступні транспорті засоби, зокрема вантажний бортовий автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 (пункт 1.1. Договору).

Зазначений договір укладено сторонами на 12 місяців з дня його підписання (пункт 2.1 Договору), при цьому сторони погодили, що при користуванні об`єкти найму, передані за даним договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений даним правочином (пункт 2.2. Договору).

Матеріали справи також містять повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 12.04.2024, подане контролюючому органу уповноваженим представником ТОВ «Кромакс», акт звірки взаємних розрахунків між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Кромакс» за період з 01.04.2024 по 30.08.2024 за договором від 01.04.2024 №1-04/24.

18.06.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області проведено перевірку транспортного засобу позивача марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , за результатами якої складено акт №052564 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно якого під час проведеної перевірки транспортного засобу були виявлені порушення з перевезення вантажу, а саме: відсутні тахокарти режиму праці та відпочинку за 15.06.2024, 16.06.2024, порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Матеріали справи містять товаро-транспортну накладну №814 від 18.06.2023, про яку зазначено в акті перевірки №052564, згідно якої автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , вантажовіправник ПП ОСОБА_3 вантажоодержувач ПП ОСОБА_4 , водієм ОСОБА_5 , який здійснював вантажне перевезення вантажу з м. Чернівці до м. Кам`янець-Подільський.

Листом від 10.07.2024 №59248/42/24-24 позивача повідомлено, що 06.08.2024 його запрошено до приміщення Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт о 10:00 год у його присутності.

01.08.2024 позивачем направлено відповідачу заяву, в якій просив надати копії документів, що стосуються проведеної перевірки, а також відкласти розгляд справи 06.08.2024 о 10:00 год у зв`язку із наміром скористатися правничою допомогою адвоката. Про наступну дату і час розгляду справи просив повідомити додатково.

06.08.2024 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем відносно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №136673 за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою №136673 від 06.08.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з цим позовом про визнання її протиправною та скасування.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Пунктом 20 Порядку №1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).

Відповідно до абзацу 15 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу положень вказаної статті випливає, що вказаний в статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" перелік документів не є вичерпним.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Суд зазначає, що спірним питанням в межах цієї справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Доводи позивача фактично зводяться до того, що на момент проведення перевірки транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , знаходився у користуванні ТОВ «Кромакс» згідно договору найму (оренди) транспортних засобів, що унеможливлювало використання позивачем власного транспортного засобу для здійснення господарської діяльності. Також у позові зазначено, що відповідач не надав позивачу можливості підготуватися до розгляду справи, чим порушив його право скористатися професійною правничою допомогою. Додаткового зверталась увага суду, що замовником помилково зазначено у товарно-транспортній накладній позивача як перевізника.

За таких обставин, позивач зазначає, що в даному випадку він не є перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 у справі №806/1450/16, який в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для врахування, а саме: "оскільки вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III".

Як зазначається у позовній заяві, згідно договору позички від 01.03.2023, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , позивач передав останній у безоплатне користування транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 .

Проте, проаналізувавши зміст вказаного договору позички, суд зазначає, що предметом такого договору була передача лише транспортного засобу марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та транспортного засобу марки KRONE, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Таким чином, безпідставними є доводи позивача стосовно того, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , передавався ФОП ОСОБА_2 у безоплатне користування згідно договору позички від 01.03.2023.

Поряд з цим судом встановлено, що 01.04.2024 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Кромакс» укладено договір найму (оренди) транспортного засобу №1-04/24, згідно якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування наступні транспорті засоби, зокрема вантажний бортовий автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 (пункт 1.1. Договору).

Зазначений договір укладено сторонами на 12 місяців з дня його підписання (пункт 2.1 Договору), при цьому сторони погодили, що при користуванні об`єкти найму, передані за даним договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений даним правочином (пункт 2.2. Договору).

Крім того, матеріали справи також містять повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 12.04.2024, подане контролюючому органу уповноваженим представником ТОВ «Кромакс», акт звірки взаємних розрахунків між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Кромакс» за період з 01.04.2024 по 30.08.2024 за договором від 01.04.2024 №1-04/24.

Таким чином, посилаючись на зміст вказаних вище доказів, позивач зазначає, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , на момент проведення перевірки перебував у користуванні ТОВ «Кромакс», що унеможливлювало використання позивачем даного транспортного засобу у власних цілях, а відтак висновки відповідача стосовно того, що позивач в даному випадку є перевізником в розумінні Закону №2344-III є хибними.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд вважає за необхідне зазначити, що згідно приписів статті 48 Закону №2344-III товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом для водія, який здійснює внутрішні перевезення вантажу.

Матеріалами справи, зокрема актом перевірки від 18.06.2024 №052564, встановлено, що 18.06.2024 водій ОСОБА_5 здійснював перевезення вантажу транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , згідно товарно-транспортної накладної №814 від 18.06.2023.

Зі змісту вказаної товарно-транспортної накладної вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , вантажовіправник ПП ОСОБА_3 вантажоодержувач ПП ОСОБА_4 , водієм ОСОБА_5 , який здійснював вантажне перевезення вантажу з м. Чернівці до м. Кам`янець-Подільський.

Відтак, суд приходить до висновку, що на момент проведення перевірки у посадових осіб Укртрансбезпеки було достатньо правових підстав визначити ФОП ОСОБА_1 автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-III, оскільки це прямо випливало зі змісту товарно-транспортної накладної, яка пред`являлася водієм згідно вимог статті 48 Закону №2344-III.

У відповіді на позовну заяву представником позивача зазначено, що згідно Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 363 №14.10.1997, товарно-транспорту накладну заповнює вантажовідправник (замовник), тобто підприємство, яке замовляє послуги з перевезення, а тому в даному випадку саме замовник ФОП Нікифоряк допустив помилку при заповненні товарно-транспортної накладної, зазначивши перевізником ФОП ОСОБА_1 .

Проте суд відхиляє такі доводи представника позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували помилковість зазначення саме позивача автомобільним перевізником у товарно-транспортній накладній №814 від 18.06.2023.

При цьому, згідно позовної заяви та матеріалів справи, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , з 01.04.2024 відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу №1-04/24 використовується ТОВ «Кромакс», яке тісно пов`язане із самим позивачем, адже з відкритої інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що позивач є засновником ТОВ «Кромакс».

Таким чином, враховуючи тісний взаємозв`язок позивача із ТОВ «Кромакс», суд приходить до висновку, що факт передачі транспортного засобу MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 ТОВ «Кромакс» згідно договору найму не може безумовно свідчити про неможливість використання позивачем, як суб`єктом господарювання, вказаного транспортного засобу у власних господарських цілях. При цьому до економічної діяльності позивача як ФОП віднесено вантажний автомобільний транспорт (49.41), що включає в себе всі види перевезень вантажним автомобільним транспортом.

Наведене, в свою чергу, спростовує доводи позивача щодо неможливості використовувати транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 у власних цілях після його передачі у платне користування ТОВ «Кромакс».

До того ж, з матеріалів справи неможливо встановити на підставі яких документів позивач взагалі передав ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 , яка в подальшому передала його в оренду ТОВ «Кромакс» згідно договору найму (оренди) транспортного засобу №1-04/24, адже позивачем до позовної заяви додано лише договір позички від 01.03.2023, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , проте зазначений транспортний засіб не був предметом такого договору.

Підсумовуючи викладене в контексті спірних правовідносин, суд приходиться до висновку, що у посадових осіб Укртрансбезпеки було достатньо правових підстав для визначення позивача автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" на момент проведення перевірки 18.06.2024 транспортного засобу позивача марки MERCEDES-BENZ 814D, номерний знак НОМЕР_1 .

Стосовно доводів позовної заяви в частині ненадання позивачу можливості підготуватися до розгляду справи, шляхом його відкладення, та скористатися професійною правничою допомогою, що вказує на порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт і є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, то суд зазначає, що заяву від 01.08.2024 про відкладення розгляду справи на 06.08.2024 о 10:00 год позивач відправив відповідачу лише 02.08.2024 (згідно квитанції Укрпошти) поштовим відправленням, яке було отримане відповідачем аж 09.08.2024 (згідно відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №440), тобто після проведеного розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови.

Отже, на момент прийняття оскаржуваної постанови у відповідача не було жодних правових підстав відкласти розгляд справи, оскільки станом на 06.08.2024 о 10:00 год від позивача не надходила заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомитися із матеріалами справи та скористатися правничою допомогою. Доказів зворотного позивачем суду не надано.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17 колегія суддів зауважила, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді.

За таких обставин, суд критично розцінює доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки такі доводи є вочевидь безпідставними та не відповідають матеріалам справи.

Будь-яких інших аргументів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови, в тому числі стосовно суті виявленого порушення, позовна заява не містить.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач в даних правовідносинах є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-III, а тому може бути суб`єктом відповідальності за порушення, наведені у частині першій статті 60 Закону №2344-III.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача, як суб`єкта господарювання, до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови №136673 від 06.08.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_4 );

представник позивача адвокат Білянський Микола Ігорович ( АДРЕСА_2 );

відповідач Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 248 У; ).

Суддя В.О. Григораш