Справа № 480/4065/25
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2025 року м. Суми Справа № 480/4065/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Сидорука А.І.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
розглянув справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області до відповідачів: 1. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 2. Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправними та скасування постанов.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви учасників. Процесуальні дії суду.
Позивач 22.05.2025 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 13.05.2025 ВП № 78058805, а саме в частині стягнення з позивача виконавчого збору та мінімальних витрат.
Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що постанови виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки виконання рішення суду, яке примусово виконується у ВП № 78058805, здійснюється за рахунок коштів, які передбачені бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Судом було відкрито провадження у справі та залучено до участі другого відповідача, про що постановлено ухвалу 06.06.2025.
До суду 10.06.2025 надійшли пояснення позивача, в яких позивач зазначає, що вимогу щодо скасування постанови про розмір мінімальних витрат залишає на розсуд суду. 11.06.2025 позивач подав клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.
Другим відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.
Відзив відповідачем мотивовано тим, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено виключні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Оскільки виконавчий документ відповідає вимогам закону, не закінчився строк пред`явлення його до виконання, то виконавцем було відкрито виконавче провадження. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавцем правомірно було прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат, оскільки це є безумовною дією виконавця у межах виконавчого провадження та незалежно від здійснених ним дій.
Судом 25.06.2025 було відкладено розгляд справи на 16.07.2025. Судом було зобов`язано позивача надати до суду докази та пояснення, з посилання на конкретну норму законодавства, яка передбачає, що витрати виконавчого провадження не стягуються, якщо виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме в порядку, який передбачений ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". 30.06.2025 позивач частково виконавч вимоги ухвали суду. Витребуваних пояснень позивач не надав. Позивач зазначив, що у даній категорії наявна стала практика Другого апеляційного адміністративного суду.
До суду 09.07.2025 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі його представника.
Встановлені судом обставивни справи.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 у справі № 480/3668/24, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025, зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за квітень 2024 року (за період з 01 квітня 2024 року до 30 квітня 2024 року), а саме у відповідності до вимог ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2024 року складає 3 028 грн 00 коп., з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.18-27).

Наказом Державної судової адміністрації України від 12.02.2024 № 61 затверджено окрему бюджетну програму на 2024 рік для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя), а наказом Державної судової адміністрації України від 11.02.2025 № 53 затверджено таку ж окрему бюджетну програму на 2025 рік (а.с.11-13, 82-84).

28.04.2025 Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі (а.с.71).

07.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до першого відповідача із заявою про примусове виконання рішення, до якої було додано виконавчий лист, оскільки добровільно відповідачем рішення суду виконано не було (а.с.70).

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2025 ВП № 78058805 з примусового виконання рішення суду у справі № 480/3668/24 (а.с.69).

13.05.2025 державним виконавцем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.66-68).

Позивач не погодився із вказаними постановами виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а тому звернувся до суду.

Висновки суду та їх мотиви.

Спірні правовідносини врегульовані Законами "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI та Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

По-переше, щодо постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (ч.1, 4 ст.27 цього Закону).

Водночас п.3 ч.5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Частиною 1 ст.7 Закону № 4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Як встановлено судом, наказами ДСА України від 12.02.2024 № 61 та від 11.02.2025 № 53 затверджено окрему бюджетну програму на 2024 та 2025 роки для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя) в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Отже, у даному випадку виконання рішення суду у справі № 480/3668/24 щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

Тому суд дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати виконавчого збору на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження".

Практика Верховного Суду у справі № 340/1916/20 не є релевантною до даних правовідносин, оскільки судом касаційної інстанції розглядався спір між фізичною особою та апеляційним судом, про визнання протиправним та скасування наказу про обмеження нарахування та виплати суддівської винагороди, а також зобов`язання вчинити певні дії. Натомість у даній справі розглядається спір щодо прийняття державним виконавцем постанов у виконавчому провадженні.

Тому постанова виконавця про стягнення виконавчого збору від 13.05.2025 не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.

По-друге, щодо постанови про розмір мінімальних витрат.

Пунктом 3 ч.1 ст.42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч.ч.2, 3 цієї статті закону).

Пунrтом 2 розділу VІ Інструкції передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Отже, мінімальні витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не є тотожними поняттями. Мінімальні витрати виконавчого провадження - це обов`язкові витрати понесені виконавцем у зв`язку з наявністю виконавчого провадження (плата за користування виконавцем реєстром виконавчих проваджень, витрати на друкування, папір, послуги поштового зв`язку, пов`язані з прийняттям постанов, тощо). Натомість виконавчий збір за примусове виконання рішення справляється окремо від мінімальних витрат у розмірі встановленому законом, крім передбачених випадків. Кошти виконавчого збору на відміну від мінімальних витрат стягуються з боржників для виплати державним виконавцям винагороди у порядку, встановленому постановою КМУ від 08.09.2016 № 643.

З оскаржуваної постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем визначені такі витрати, із відповідним розрахунком на загальну суму 329,50 грн. Позивач не оскаржує правильність розрахунку витрат, а вважає, що такі витрати не стягуються оскільки, виконання рішення суду у справі № 480/3668/24 здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI.

Суд зазначає що, норми Законів та Інструкції № 512/5 не звільняють боржника від обов`язку сплати мінімальних витрат виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 480/3668/24, навіть у разі коли виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI.

Суд неодноразово зобов`язував позивача надати обґрунтування щодо неправомірності постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з посиланням на конкретну норму законодавства. Позивач таких обґрунтувань не надав, а зазначив про наявність постанов Другого апеляційного адміністративного суду у справах № 480/2467/25 та № 480/3271/25. Суд звертає увагу, що у вказаній постанові апеляційної інстанції міститься аналогічна правова позиція, в частині вирішення питання щодо правомірності постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки норма п.3 ч.5 ст.27 Закону не стосується мінімальних витрат виконавчого провадження, а стосується саме виконавчого збору.

Суд звертає увагу позивача, що у випадку скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а також у певних випадках визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, мінімальні витрати не cтягуються.

Проте позивачем не доведено перед судом наявності таких випадків, а постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржується позивачем у даній справі .

Враховуючи те, що позивачем не доведено суду обставин неправомірності постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а відповідач довів перед судом, що така постанова в повній мірі відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування такої постанови.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме шляхом визнання протиправною та скасування постанови виконавця про стягнення виконавчого збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог, то суд відмовляє, а саме у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені судом частково, а саме шляхом скасування однієї постанови виконавця, який є посадовою особою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке є юридичною особою та має рахунок в казначействі, то суд, на підставі норми ч.3 ст.139 КАС України, стягує саме з цієї особи судовий збір у сумі 2422,40 грн (як за одну вимогу немайнового характеру).

Судовий збір у сумі 2422,40 грн за вимогу визнати протиправною та скасувати постанову виконавця про розмір мінімальних витрат, покладається на позивача, оскільки судом відмовлено у задоволенні вказаної вимоги.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області до відповідачів: 1. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 2. Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.05.2025 ВП № 78058805 про стягнення виконавчого збору.

3. У задоволенні інших вимог Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області - відмовити.

4. Стягнути на користь Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області (вул. Охтирська, 14, м. Суми, 40007, ) зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40030, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп. судового збору.

5. Витрати судового збору у сумі 2422,40 грн покласти на позивача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області.

6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано суддею 18.07.2025

Суддя А.І. Сидорук