Справа № 240/14174/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/14174/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду складі:

Лавренчук О.В.,розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 21.05.2025 (відмітка на поштовому конверті) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з підстав протиправних, на переконання позивача, дій відповідача, зокрема, щодо незастосування п. 4 постанови КМУ №704 у редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: не визначення їх розміру шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року законом про Державний бюджет України при обчисленні грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 05.04.2024.

Суддя своєю ухвалою від 30.05.2025 постановила позовну заяву залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 05.04.2024.

До суду 14.07.2025 представником позивача подано заяву про виконання вимог ухвали суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду вказує, що у грошовому атестаті, виданому позивача не вказано: розмір прожиткового мінімуму взятий до розрахунку; розмір тарифного коефіцієнту та тарифного розряду за посадою; розмір тарифного коефіцієнту за військовим званням.

На переконання представника позивача, навіть отримавши грошовий атестат, фізично неможливо дізнатися про порушене право, що є предметом оскарження. Так, знаючи гривневий розмір посадового окладу та/або окладу за військове звання, неможливо дізнатися про розмір прожиткового мінімуму, з якого обчислений такий посадовий оклад та/або оклад за військове звання. Оскільки посадовий оклад та/або оклад за військове звання обчислюється шляхом множення розміру прожиткового мінімуму на тарифний коефіцієнт. Тобто, щоб визначити чи вірно обраховано розмір посадового окладу та/або окладу за військове звання, необхідно знати, крім гривневого розміру посадового окладу та/ або окладу за військове звання, хоча б одну складову, з яких обчислюється розмір посадового окладу та/або окладу за військове звання, тобто необхідно знати або розмір прожиткового мінімуму взятого до розрахунку, або розмір тарифного коефіцієнту взятого для розрахунку. Проте, як зазначено вище, грошовий атестат такої інформації не містить. На переконання представника позивача, отримавши грошовий атестат, Позивач не дізнався та не міг дізнатись про порушене право, що є предметом спору, а саме про розмір прожиткового мінімуму, застосованого Відповідачем при розрахунку посадового окладу та окладу за військове звання. Тобто незаконна бездіяльність Відповідача в частині ненадання Позивачу письмового повідомлення про виплачені останньому кошти є об`єктивно непереборною Позивачем обставиною, яка не залежать від волевиявлення Позивача. Така обставина є дійсно істотною перешкодою та створює труднощі, що унеможливили своєчасне звернення Позивача до суду. Просить поновити пропущений строк звернення до суду.

Заяву зареєстровано в КП ДСС 16.07.2025.

Суд, розглянувши питання дотримання позивачем строків звернення до суду зазначає наступне.

В силу вимог частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року справа № 420/13606/21 дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому застосуванню підлягають норми ст. 233 КЗпП України.

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі №820/4748/17, від 04 грудня 2019 року у справі №813/8469/13-а, від 22 травня 2020 року у справі №808/3200/17, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19 та інших.

Як зазначалось судом при постановлені ухвали від 19.05.2024, з посиланням на постанову Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, спірний період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що початок перебігу тримісячного строку для подання позову в частині вимог за період з 19 липня 2022 року слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, таке ознайомлення відбувається шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, в якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Як вбачається зі змісту доданих до позову документів, зі списків особового складу Військовій частині НОМЕР_1 позивача виключено із 05.04.2024 на підставі наказу №108 від 05.04.2024.

Грошовий атестат №1005 позивачу видано у квітні 2024 року, що свідчить його підпис на вказаному документі, що датований 05.04.2024.

Отже про порушення свої прав позивач мав реальну можливість дізнатись у квітні 2024 року, оскільки, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №460/21394/23, грошовий атесат є документом, що дає можливість про отримати інформацію про обсяг і характер виплачених йому сум.

До суду з позовом позивач звернувся у травні 2025 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до адміністративного суду.

Щодо твердження представника позивача, що лише після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу фактично стало відомо про порушення свого права, суд зауважує, що отримання листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

На переконання суду, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Таким чином, суддя вважає, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які він посилається у своїй заяві, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 05 квітня 2024 року.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до норм п. 9 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу в частині позовних вимог.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період із 19.07.2022 по 05.04.2024.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Лавренчук