Справа № 640/25006/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Цуркан М.І.,
за участю: представника позивача - Величко І.М., представника відповідача - Павлушенко Ю.М.,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків контролюючого органу про наявність порушень порядку обліку товарних запасів, а також відсутністю інших порушень встановлених актом перевірки на підставі якого прийнято оскаржуване повідомлення-рішення.
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судові справи передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
08.04.2025 дана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Представник позивача надала відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що змінний звіт за формою 17-НП це не документ про оприбуткування товару, оскільки відповідно до підпункту 10.2.10 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 №281/171/578/155 на підставі ТТН та акту приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП.
В той же час актом перевірки вказані обставини не досліджувались, а висновок про неоприбуткування товару є безпідставним, оскільки все пальне станом на час перевірки було оприбутковане. Під час перевірки Позивачем надано всі документи, ведення яких передбачено законодавством, на підтвердження оприбуткування та ведення обліку ПММ, які були на залишку на АЗС на загальну суму 946 762,56 грн. Крім того представник зазначила, що з Акту перевірки та оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, до позивача також застосовано штраф у розмірі 5100 грн. за порушення, визначене пунктом 11 статті 3 Закон № 265/95-ВР, а саме: проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів. Наявність такого порушення Відповідач не підтверджує жодним документом, відсутні відповідні фіскальні чеки, які б підтверджували відсутність коду УКТ ЗЕД на підакцизний товар (т. 2 а.с. 89-92).
Відповідачі правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористалися.
17.06.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідачів щодо задоволення позовних вимог заперечила з мотивів зазначених у відзиві на позов.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено наступне.
Посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі п. п. 80.2.2, 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 ПК України та відповідно до наказу від 11.03.2021 № 638-п, було проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу з магазином, що належить ТОВ «Євро Смарт Пауер» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Миколай-Поле, Автодорога «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» 453 км + 200 м, буд. 2.
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 22.03.2021 № 2079/08-01-07-09/42547705 (т. 2, а.с. 112-116).
Актом перевірки встановлено наступні порушення:
- проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту РРО), з порушенням використання режиму програмування, а саме 01.07.2020 року було здійснено продаж цигарок Bond Street blue selection без зазначення коду УКТ ЗЕД, ціни та кількості, а також 01.08.2020 року, було здійснено продаж пива «Львівське» без зазначення ціни та кількості;
- порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або а місцем їх реалізації, а саме встановлено, що на момент проведення перевірки на автозаправному комплексі з магазином не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про порушення установленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265.
Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення п. 11, п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та пункту 85.2 статті 85 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.
Згідно Розрахунку фінансових санкцій згідно акта фактичної перевірки сума застосованого штрафу стосується трьох порушень, зокрема:
- п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи застосований штраф в сумі 5247,02 грн.;
- п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме нездійснення попереднього програмування найменування товарів (послуг) із зазначенням коду товарної під категорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, застосований штраф в сумі 5100,00 грн.;
- п. 12. ст.. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реєстрації, застосований штраф в сумі 1893525,12 грн.
Позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення звернувшись 12.05.2021 із скаргою до ДПС України.
Рішенням Державної податкової служби України від 26.07.2021 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2021 протиправним звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі нафта) і нафтопродуктів, затвердженою Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496.

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі підприємства).

Відповідно до підпункту 10.2.1 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

Згідно підпункту 10.2.10 пункту 10 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП (додаток 14).

У відповідності з підпунктами 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

Паливороздавальні колонки мають забезпечувати індикацію ціни нафтопродукту, кількості та загальної вартості виданої дози нафтопродукту.

Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Зміст наведених норм свідчить про те, що суб`єкт господарювання, який займається хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України має обов`язок здійснювати облік руху нафти та нафтопродуктів у відповідності до Інструкції, який полягає на початкову етапі у прийнятті працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності та подальшому оприбуткуванні прийнятого нафтопродукту на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто внесення записів в журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП.

Контролюючий орган, стверджуючи про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР посилається на те, що станом на час фактичної перевірки АЗС був відсутній другий примірник змінного звіту за формою №17-НП, що на думку податкового органу свідчить про неоприбуткування ПММ на загальну суму 946762,56 грн. Водночас особами, що здійснювали перевірку не конкретизовано, за яку дату не було надано примірник змінного звіту за формою №17-НП, оскільки перевірка згідно відомостей з акта перевірки тривала з 14.03.2021 17 год. 06 хв. по 22.03.2021 16 год 00 хв.

Також матеріалами справи підтверджується, що позивачем документи форми 17-НП за період перевірки надані контролюючому органу, що підтверджується копією супровідного листа№1 від 15.03.2021, який містить відмітку про одержання посадовою особою ГУ ДПС у Запорізькій області (т. 1, а.с. 42).

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що пальне на АЗС було отримано на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних; складені акти приймання нафтопродуктів на кожну партію пального; відображено рух нафтопродуктів у змінних звітах АЗС за формою № 17-НП; об`єм прийнятого нафтопродукту занесено до даних реєстратора розрахункових операцій (т.1 а.с. 162-247).

Суд зазначає, що сама по собі відсутність змінного звіту форми № 17-НП не може свідчити про неоприбуткування позивачем нафтопродуктів та їх реалізацію, оскільки журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП формується на підставі товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності та подальшому оприбуткуванні прийнятого нафтопродукту на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки).

При цьому способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП, № 14-ГС та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 809/597/16, від 13 серпня 2021 року у справі № 809/1161/17.

У ході розгляду справи судом встановлено, що акт перевірки не містить в собі обставин проведення перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів шляхом співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, оскільки замірів під час проведення перевірки контролюючим органом не проводилось, факту виявлення різниці між отриманими та відпущеними нафтопродуктами встановлено не було.

Жодних доказів реалізації позивачем нафтопродуктів, які не обліковані в установленому, порядку представником відповідача не надано.

Таким чином, висновки акта перевірки, що стали підставою винесення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не ґрунтуються на відсутності у позивача первинних документів, які підтверджують рух товарів, зокрема нафтопродуктів.

Відповідно до положень статті 90 КАС обставини у справі підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, при чому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень.

За таких обставин відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які висвітлені в акті перевірки, а висновки про таке порушення є необґрунтованими.

Щодо порушення п. 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке зафіксоване в акті перевірки суд зазначає наступне.

Згідно п. 11 статті 3 вказаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Водночас податковим органом на надано доказів, які б підтверджували факт здійснення розрахункової операції без використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Матеріали перевірки не містять фіскальних чеків, які б підтверджували відсутність коду УКТ ЗЕД на підакцизний товар.

Таким чином, податковим органом не підтверджено наявність підстав для застосування штрафних санкцій в розмірі 5100 грн., згідно оскаржуваного податкового рішення.

Щодо застосування штрафних санкцій за порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи в сумі 5247,02 грн. суд зазначає наступне.

На стадії підготовчого провадження судом встановлено невідповідність змісту поданих сторонами копій актів перевірки, в зв`язку з чим витребувано у позивача та відповідача для огляду оригінали цих актів.

Представником позивача надіслано для огляду оригінал акту, судом в підготовчому засіданні, яке відбулось 17.06.2025 оглянуто даний оригінал, виготовлено копію та засвідчено вірність копії оригіналу. Належним чином завірена копія долучена до матеріалів справи (т. 2 а.с. 112-116).

Водночас виходячи із змісту клопотання представника відповідача встановлено відсутність в наданих матеріалах перевірки оригіналу акту перевірки, копія якого долучена до відзиву на позов (т. 2 а.с.68зв-70).

За таких обставин належним, достатнім та достовірним доказом є копія акту перевірки, яка виготовлена та долучена до матеріалів справи судом після огляду оригіналу наданого представником позивача (т. 2 а.с. 112-116).

Інші копії акту перевірки, які містяться в матеріалах справи не є достовірними в розумінні статті 75 КАС України.

Враховуючи наведене суд констатує, що актом перевірки не встановлено порушення позивачем п.1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому застосування штрафу за вказане порушення не безпідставним.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 02 вересня 2021 року прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 700,00 гривень.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, дослідивши ордер серії КС № 379406 від 12.01.2021, договір про надання правничої (правової) допомоги № 11/01/21 від 11.01.2021, додаткову угоду № 8 від 10.08.2021 до договору № 11/01/21 від 11.01.2021, акт наданих послуг № 8-1 від 12.09.2022 за договором № 11/01/21 від 11.01.2021, платіжне доручення № 17224 від 29.09.2022, встановив, що адвокат Величко І.М. на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 62/1/10, виданого Радою адвокатів Київської області 06.10.2017, надала позивачу правничу допомогу щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 25 000,00 грн (а.с. 16-24).

За таких обставин, 25 000,00 грн витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Таким чином, враховуючи вищенаведене слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19.04.2021 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" (, проспект Соборності, буд. 15, каб. 219, м. Київ, 02160) сплачений судовий збір в розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" (, проспект Соборності, буд. 15, каб. 219, м. Київ, 02160) сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 17 липня 2025 р.