Справа № 296/7674/25
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7674/25
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд до іншого суду

18 липня 2025 рокум.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сіра Аліна Василівна, звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- поновити ОСОБА_1 строк на звернення з даним позовом до суду;

- скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду Другого відділу державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Пелін Лілії Олександрівни від 28.10.2024 №3/24/02-2-08 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виглбяді штрафу в розмірі 34 000,00 грн скасовано;

- провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.96 ч.7 КпАП України, закрити.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 25-27 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду з наступних підстав.

Питання визначення територіальної підсудності врегульовано параграфом 3 глави 2 КАС України.

Так, положеннями частини першої статті 25 КАС України закріплено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року №1871-IX (далі також - Закон №1871-IX) декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади.

Метою декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи є:

- створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1871-IX);

- ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (п.2 ч.1 ст.3 Закону №1871-IX).

Відповідно до положень ст.4 Закону №1871-IX, особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1871-IX, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Cистемний аналіз наведених норм права свідчить про те, що місцем проживання фізичної особи у розумінні ч.1 ст.25 КАС України та Закону №1871-IX є задеклароване, тобто зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування особи, про яке така самостійно повідомляє державу з метою реалізації своїх прав, в тому числі, в частині доступу до правосуддя в його широкому аспекті та ведення офіційного листування судом з особою.

Якщо така особа не має зареєстрованого місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцем знаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачене цим Кодексом.

У позовній заяві зазначено місце проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 16.07.2025 №1574257, ОСОБА_1 була зареєстрована 28.05.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та знята з реєстрації за вказаною адресою 07.11.2023.

Відомості про реєстрацію місця проживання позивачки на території України відсутні.

Водночас, місцем знаходження відповідача - Державної інспекції архітектури та містобудування Україниє м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, що територіально розташоване в Печерському районі м. Києва.

Отже, оскільки позивач та відповідач не перебувають на території Корольовського району м.Житомира, справа не належить до територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м.Житомира.

Згідно з п.2 ч.1 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Положеннями статті 30 КАС України закріплено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, адміністративну справу №296/7674/25 слід передати на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, якому вона підсудна, за місцем знаходження відповідача.

Керуючись статтями 25, 29, 30, 248, 256, 261, 294, 295 КАС України, , -

постановив:

Адміністративну справу №296/7674/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.29 КАС України, здійснюється на підставі ухвали не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 18.07.2025.

Суддя Марина ПЕТРОВСЬКА