Справа № 240/1666/25
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1666/25

Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

17 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Документ" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ"-філія в Польщі (центр у м. Варшава), Державного підприємства «Документ», Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2025 року позивач, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Ювченко Анрія Васильовича, звернувся до суду із позовом до Державної міграційної служби України, Відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ"-філія в Польщі (центр у м. Варшава), Державного підприємства «Документ», Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо ухилення від обов`язку з оформлення та доставлення до Ужгородського відділу №1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Державну міграційну службу України здійснити у межах своїх повноважень заходи із оформлення та доставки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі: 01.03.2024, дійсний до: 01.03.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 від Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» до Ужгородського відділу №1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області щодо ухилення від виконання обов`язку з передання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) у встановленому порядку до Державного підприємства «Документ»;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу №1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області здійснити у межах своїх повноважень заходи із передання паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі: 01.03.2024, дійсний до: 01.03.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) у встановленому порядку до Державного підприємства «Документ»;

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Документ» щодо ухилення від обов`язку здійснення доставки паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я ОСОБА_1 разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) до його відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Варшава);

- зобов`язати Державне підприємство «Документ» здійснити у межах своїх повноважень заходи із доставки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі: 01.03.2024, дійсний до: 01.03.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) до його відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Варшава);

- визнати протиправною бездіяльність відокремленого підрозділу Державного підприємства «Документ» філії в Польщі (центр у м. Варшава) щодо ухилення від обов`язку видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відокремлений підрозділ Державного підприємства «Документ» філію в Польщі (центр у м. Варшава) здійснити у межах своїх повноважень заходи із видачі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі: 01.03.2024, дійсний до: 01.03.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення 23.02.2024, у тому числі без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року клопотання представника позивача і представника Державного підприємства «Документ» про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження в адміністративній справі № 240/1666/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ"-філія в Польщі (центр у м Варшава), Державного підприємства «Документ», Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Документ» (вул. Довнар-Запольського, 8, м. Київ, 04116, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3875 (три тисячі вісімсот сімдесят п`ять грн) 84 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат по сплаті судового збору, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині та прийняти нове судове рішення, яким повернути ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 3875,84 грн з Державного бюджету України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у застосуванні статті 140 КАС України. У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню в частині вирішення питання розподілу витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що судовий збір у випадку закриття провадження (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) повертається позивачу з державного бюджету.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, неправильно застосував положення статті 140 КАС України, у зв`язку з чим помилково вважав, що сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДП «Документ».

Стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь - яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

Відтак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не подавав до суду заяву про відмову від позову внаслідок задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви.

Натомість, апелянт вказує, що 04 квітня 2025 року представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі, в якій висловлено прохання про закриття провадження у справі № 240/1666/25 на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, а також формування подання на повернення судового збору позивачеві у порядку стягнення з органів Державної казначейської служби України.

Правова позиція, що у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України сплачений судовий збір може бути повернутий позивачу за наслідками подання ним відповідного клопотання в порядку, визначеному статтею 7 Законом України «Про судовий збір» підтверджено постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 квітня 2025 року у справі №520/25012/24.

Аналогічні за змістом правові висновки неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема в постановах від 27 квітня 2023 року у справі №260/3162/22, від 8 вересня 2022 року у справі №826/6378/17, від 31 жовтня 2024 року у справі №520/5353/24 та в інших справах.

Отже, апелянт вважає, що у разі закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238КАС України, стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, сплаченого за подання позову, не є належним способом повернення таких коштів

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, скасування судового рішення в частині, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з позовом до Державної міграційної служби України, відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ"-філія в Польщі (центр у м. Варшава), Державного підприємства «Документ», Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від Державного підприємства "Документ" надійшов відзив з клопотанням про закриття провадження у справі, обґрунтованим тим, що позивач 18.02.2025 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виготовлений на його ім`я, що підтверджується підписаним Актом виконаних робіт (наданих послуг) № 1765817/0 від 18.02.2025, в зв`язку з чим предмет спору у цій справі відсутній.

07.04.2025 через підсистему "Електронний суд" представник позивача надіслав заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України і повернення судового збору.

Задовольняючи клопотання сторін про закриття провадження у справі та стягуючи на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Документ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 875 грн 84 коп, суд першої інстанції виходив з того, що листом Державної міграційної служби №6.3-13032/2-24 від 30.12.2024, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_1 було виготовлено (персоналізовано) 15.02.2024.

Цим же листом Державна міграційна служба повідомила позивача про те, що 10.04.2024 паспорт було надіслано ДП "Документ" для подальшого пересилання до відокремленого підрозділу ДП "Документ" у Республіці Польща (м.Краків) й про те, що Державна міграційна служба не здійснює доставку паспортів громадянина України та паспортів громадянина України для виїзду за кордон.

Судом враховано, що на момент звернення позивача з цим позовом до суду, 23.01.2025, паспорт для виїзду за кордон позивачеві доставлено не було, що не спростовується й самими відповідачами, зокрема, Державною міграційною службою та ДП "Документ".

Лише 18.02.2025 між позивачем (Замовником) та ДП "Документ" (Виконавцем) було складено акт з передачі Виконавцем Замовнику послуги з доставки документів.

В акті зазначено про відсутність з боку Замовника претензій.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналізуючи вказану норму, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона підлягає застосуванню у випадках, коли суб`єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, відповідачами фактично задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Оскільки оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень, шляхом видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а позивач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України є підстави для закриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що спір виник не з вини позивача, його вимоги задоволені Державним підприємством "Документ" вже після відкриття провадження, але до прийняття рішення у справі, а також при поданні позову позивач сплатив 3875,84 грн судового збору, що підтверджується квитанціями № 2033-3782-5755-4850 від 22.01.2025 року та № 4272-6279-4745-5792 від 31.01.2025, суд першої інстанції вказав, що сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Державного підприємства "Документ", яким допущено оскаржену позивачем бездіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції не оскаржується в частині підстав задоволення клопотання про закриття провадження у справі, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Так, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Документ» витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 875 грн 84 коп, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим, реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Ініціюючи позов, особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність дійсно протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, лист Державної міграційної служби №6.3-13032/2-24 від 30.12.2024, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_1 було виготовлено (персоналізовано) 15.02.2024 року.

Цим же листом Державна міграційна служба повідомила позивача про те, що 10.04.2024 року паспорт було надіслано ДП "Документ" для подальшого пересилання до відокремленого підрозділу ДП "Документ" у Республіці Польща (м.Краків) й про те, що Державна міграційна служба не здійснює доставку паспортів громадянина України та паспортів громадянина України для виїзду за кордон.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача з цим позовом до суду, 23.01.2025 паспорт для виїзду за кордон позивачеві доставлено не було, що не спростовується й самими відповідачами, зокрема, Державною міграційною службою та ДП "Документ".

Лише 18.02.2025 року між позивачем (Замовником) та ДП "Документ" (Виконавцем) було складено акт з передачі Виконавцем Замовнику послуги з доставки документів.

Тобто, до ухвалення рішення в даній справі, відповідачем фактично задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ухвалою суду першої інстанції від 08.04.2025 закрито провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Так, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8 частини першої статті 238 КАС України).

Частина 2 ст.238 КАС України передбачає, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав до відшкодування позивачу судових витрат у випадку закриття провадження у справі на підставі зазначеної вище норми процесуального закону, а також розміру таких витрат, судова колегія виходить з такого.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції фактично застосував в межах спірних правовідносин ч.1 ст.140 КАС України, згідно вимог якої, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

В свою чергу, досліджуючи матеріали даної справи, колегія суддів звертає увагу на відсутність заяви позивача про відмову від позову.

При цьому, як відповідачем (24.02.2025), так і позивачем (07.04.2025) подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, що свідчить про наявність підстав саме для повернення з Державного бюджету України сплачених позивачем коштів за подання позовної заяви.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, у випадку закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України сплачений судовий збір може бути повернутий позивачу за наслідками подання ним відповідного клопотання в порядку, визначеному Законом №3674-VI.

Отже, враховуючи, що в даному випадку спір по суті не вирішувався, провадження у справі закрито на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України з причини відсутності предмету спору, у зв`язку з чим судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не стягується.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Документ» витрат по сплаті судового збору у розмірі 3875,84 грн, а тому в цій частині ухвала суду від 08.04.2025 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про повернення з Державного бюджету України на користь позивача сплаченого судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3875,84 грн.

Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом в постановах від 27.04.2023 у справі №260/3162/22, від 08.09.2022 у справі №826/6378/17, від 13.11.2024 у справі №120/18952/23, від 31.10.2024 у справі №520/5353/24, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державного підприємства "Документ" задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року скасувати в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3875 (три тисячі вісімсот сімдесят п`ять грн) 84 коп.

В іншій частині ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.