Справа № 400/1537/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 р. № 400/1537/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

треті особиІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 ,

провизнання протиправним та скасування пп.1.1 наказу від 26.08.2024 №215 в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

визнати протиправним і скасувати пп.1.1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 26.08.2024 № 215 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення мобілізації» в частині призову та направлення для проходження військової служби за мобілізацією з 26.08.2024 до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , 1993 р. народження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною поведінкою відповідача під час призову позивача на військову службу. Зокрема, позивач зазначив, що не зважаючи на те, що він є здобувачем освіти, зарахований за денною формою навчання 1 курсу «Херсонського політехнічного фахового коледжу Національного університету « Одеська політехніка»» відповідач незаконно вчиняв мобілізаційні заходи, що в подальшому призвело до прийняття незаконних наказів про зарахування позивача до списків військової частини.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

Відповідач надав відзив, згідно змісту якого, відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні, зазначає, що позивачем не вірно тлумачиться норми, що регулюють спірні правовідносини, адже навіть наявна на руках позивача довідка про його зарахування до навчального закладу від 26.08.2024, не надавала останньому право звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як то визначає п. 62 Порядку тощо. Відповідач вважає, що позивач міг бути наділений відповідним правом на відстрочку, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», лише починаючи з 01.09.2024.

Слід наголосити, що правове регулювання військового обов`язку здійснюється відповідно до Закону № 2232-XII, а право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації визначається статтею 23 Закону № 3543-XIII.

Також вказує, що позивач, відповідно до статті 23 Закону № 3543-XII не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, слід зазначити, що указана обставина не дорівнює звільненню його від обов`язку проходження військової служби, а надає лише право на відстрочку від призову на військову службу.

При цьому наявність такого права на відстрочку не звільняє від виконання військового обов`язку в частині таких складових як приписка до призовних дільниць; дотримання правил військового обліку, як і від вірогідності бути залученим до виконання робіт, які мають оборонний характер в особливий період під час правового режиму воєнного стану.

Зазначені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.07.2023 у справі № 380/7792/22, від 31.08.2023 у справі № 380/572/23, від 19.09.2023 у справі № 160/14641/22, від 16.11.2023 у справі № 160/15200/22.

Та звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.

26.08.2024, позивач, отримавши в м. Херсоні довідку від 26.08.2024 про зарахування за денною формою навчання на І курс до Відокремленого структурного підрозділу «Херсонський політехнічний фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка»», приїхав до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому повідомили, що стати на облік він повинен саме за місцем свого фактичного проживання, та лише там він може подати пакет документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

26.08.2024 позивач прямував до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття його на військовий облік за фактичним місцем проживання та подальшого оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Однак, при в`їзді до м. Миколаєва, був зупинений військовослужбовцями, як в подальшому було встановлено - ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким позивач, під час перевірки його документів, пред`явив вище описану довідку від 26.08.2024 та повідомив, що якраз й прямує за місцем свого проживання до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік та подальшого оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Позивачу було повідомлено, що оскільки на теперішній час в нього відсутня довідка з ЄДЕБО, передбачена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, то йому необхідно проїхати з ними для проходження військово-лікарської комісії, за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час знаходився Миколаївський обласний об`єднаний пункт мобілізації. Пояснення позивача відносно того, що в нього наявне право на відстрочку, визначене п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовослужбовцями сприйняті не були. Тим самим, останні фактично перешкодили позивачу у реалізації його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначеного вищенаведеними нормами Закону.

Після проходження позивачем ВЛК, військовослужбовці повідомили останнього, що по процедурі йому необхідно проїхати з ними до найближчого навчального центру для спілкування з представниками військової частини щодо отримання від нього добровільної згоди на відмову від права на відстрочку та подальше проходження військової служби за мобілізацією.

Позивача привезли на територію, як останній розумів, навчального центру, розташованого в районі блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » неподалік від виїзду з м. Миколаєва по автошляху «Р-06», декілька годин він чекав на представника військової частини, який в особистій бесіді з позивачем, після ознайомлення з його документами, в тому числі й довідкою від 26.08.2024, повідомив, що він може бути вільний та повернув позивачу його мобільний телефон. Після чого позивач поїхав до дому.

27.08.2024, позивач, як раніше планувалось, попрямував до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою взяття на військовий облік та подальшого оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Після вивчення наданих позивачем документів, останнього повідомили, що для постановки на військовий облік, йому спочатку необхідно принести довідку внутрішньо-переміщеної особи у паперовому вигляді, пройти медичний огляд ВЛК та вже потім подати документи на відстрочку тощо.

28.08.2024, позивач отримав довідку ВПО № 4804- за фактичним місцем проживання, прибувши наступного дня до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надавши необхідний пакет документів - отримав направлення на проходження медичного огляду ВЛК за № 13536 від 29.08.2024.

У період часу з 30.08.2024 по 02.09.2024 включно, позивач проходив медичний огляд ВЛК за відповідним направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, позивачем були написані письмові заяви про взяття його на військовий облік, про видачу військово-облікового документа, а також про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (зі слів позивача у додатках до відповіді на АЗ № 1/2/317 від 17.01.2025 третьою особою виправлена дата написання заяви про взяття його на військовий облік, зазначено « 05.09.2024» замість вірного «« 01.09.2024»

11.09.2024 (на період часу до 09.11.2024) та 20.11.2024 (на період часу до 07.02.2025, позивач отримував відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 09.01.2025, у телефонній розмові, юрист ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про те, що його відстрочка, що діє до 07.02.2025, на найближчому засіданні комісії буде анульована через те, що (09.01.2025) було встановлено, що позивач рахується, як особа, яка була призвана ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізаціїю

Про порушення своїх прав, позивач дізнався лише 09.01.2025, після телефонної розмови з представником ІНФОРМАЦІЯ_3 . Саме це стало підставою для звернення до суду із відповідним адміністративним позовом.

Вважаючи, що його права порушені у зв`язку із незаконною мобілізацією, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Позивач є громадянином України та відповідно є військовозобов`язаним.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року. На момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (далі - Закон №3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст.23 Закону №3543-XII.

Зокрема, згідно з п.1 ч.3 ст. 23 Закон №3543-XII, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: 1) здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024№ 560 (далі - Порядок № 560).

Згідно пункту 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Пунктом 58 Порядку № 560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно з пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно пп. 8 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487, саме на позивача покладений обов`язок надавати ТЦК та СП документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, маючи підстави для відстрочки від призову під час мобілізації, військовозобов`язаний повинен звернутись з відповідною заявою до органів РТЦК та СП задля отримання відстрочки від мобілізації під час призову, у встановлений законом спосіб та строк.

До моменту оформлення відстрочки передує ряд активних дій, які військовозобов`язаний повинен вчинити для реалізації свого права.

Суд вказує, що пунктом 11 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

При цьому відповідно до частини одинадцятої статті 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Законом України 3363-ІХ від 11.04.2024 до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» були внесені зміни серед яких зокрема ч. 5 відповідної статті визначено, що порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначається Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560.

Судом встановлено, що 26.08.2024 позивач не мав оформленого права на відстрочку, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 запросили його на проходження медичного огляду на що він погодився.

26.08.2024 після проходження медичного огляду ВЛК стосовно позивача був виданий оскаржуваний наказ про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до в/ч НОМЕР_1 та останній направлений до відповідної частини для проходження військової служби.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.04.2019 у справі №9901/611/18 та від 18.09.2019 у справі №9901/801/18.

Рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.10.2019 у справі №813/38/16, від 27.02.2020 у справі №440/569/19.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.97 N 2-зп в справі N 3/35-313 вказано, що «... за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.».

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 N 9-рп/2008 в справі N 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Позовна вимога про скасування оскаржуваного наказу, як акту індивідуальної дії, який вичерпав свою дію шляхом його реального виконання, оскільки в силу таких наказу Позивач набув статусу військовослужбовця, не може бути скасований.

Окрім того, ВС КАС у справі №160/2592/23 (провадження № К/990/35899/24) наголосив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Тобто, навіть скасування оскаржуваного наказу про призов позивача не змінить його статусу військовослужбовця.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник

Рішення складено в повному обсязі