Справа № 404/1133/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 404/1133/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Фортечного районного суду м.Кропивницького від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №404/1133/25 (головуючий суддя I-ї інстанції - Варакіна Н.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.02.2025 року звернувся до Фортечного районного суду м.Кропивницького із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову відповідача №003814 від 30.01.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 51000 грн. за ч.3 ст.132-1 КУпАП та справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від проходження габаритно-вагового контролю під час проходження комплексу автоматичної фіксації габаритно-вагових парламентів WIM 24 (Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв, 232 км+365 м), чим порушив ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Рішенням Фортечного районного суду м.Кропивницького від 12 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час проведення рейдової перевірки 11.12.2024 року було виявлено проходження через WIM24 (на а/д Н-14 Олександрівка - Кропивницький - Миколаїв, км 232+365м) о 17 год. 20 хв. транспортних засобів марки MAN білого кольору з сірими напівпричепами з порушенням вагових норм, які рухаючись в бік Миколаєва, проходили систему зважування у русі по середині проїжджої частини, по роздільній розмітці, що унеможливило їх ідентифікацію системою. Водій транспортного засобу MAN, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , з напівпричепом BODEX реєстраційний номер НОМЕР_2 вимоги інспекторів Укртрансбезпеки не виконував, а тому було здійснено виклик на гарячу лінію 102, за яким прибув екіпаж патрульної поліції та зафіксував інформацію про даний транспортний засіб. Відповідачем прийнято рішення про супровід та заблоковано даний транспортний засіб блокуючим пристроєм №037. 12.12.2024 року транспортний засіб MAN, НОМЕР_1 з напівпричепом BODEX реєстраційний номер НОМЕР_2 був відсутній на місці блокування, що свідчить про ухилення від проходження вагового контролю, відповідальність за яке передбачена ст.132-1 КУпАП. Відповідач вказує, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно- вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів. У спірному випадку саме відмова виконати законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю призвела до ухилення позивача від проходження габаритно- вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, що є підставою для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 132-1 КУпАП, однак судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача та надані на їх підтвердження докази, зокрема відеозапис проведення рейдової перевірки. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та підлягає скасуванню.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку ст.ст.286, 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно акту №АБ001990 від 11.12.2024 року, складеного о 20:50 год. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області, прийнято рішення про блокування автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборону подальшого руху такого транспортного засобу: марки МАN BODEX, д.н.з. НОМЕР_1 , водій не надав посвідчення водія (відмовився), місце блокування - проспект Героїв України, 121, м.Миколаїв, Миколаївська область (а.с.37, 38).

Листом №113484/34/24 від 18.12.2024 року позивача повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 09.01.2025 року з 10.00 год. до 12.00 год.. Позивачем отримано вказаний лист та 08.01.2025 року надіслано письмові пояснення на адресу Відділу (а.с.22-24).

Листом №2973/34/24-25 від 10.01.2025 року позивачу скеровано виклик на розгляд справи 23.01.2025 року з 10.00 год. до 12.00 год. (а.с.26).

Позивачем отримано вказаний лист 16.01.2025 року та 20.01.2025 року надіслано письмові пояснення на адресу Відділу (а.с.27-28).

Згідно постанови №003814 від 30.01.2025 року відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області встановлено, що 11.12.2024 року о 20:50 год., перебуваючи в зоні габаритно-вагового контролю за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв України, 121, водій, керуючи вантажним автомобілем МАN НОМЕР_1 , що належать громадянину ОСОБА_1 , здійснив ухилення від проходження габаритно-вагового контролю під час проходження комплексу автоматичної фіксації габаритно-вагових парламентів WIM 24 (Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв, 232 км+365 м), чим порушив ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт», та визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 51000 грн. (а.с.17).

Не погодившись з постановою відповідача, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, а саме: відсутня об`єктивна сторона, оскільки вчинене правопорушення було зафіксоване поза межами зони габаритно-вагового контролю - на проспекті Героїв України, 121, мМиколаїв, а сам комплекс габаритно-вагового контролю знаходився на а/д Н-24 «Благовіщенське - Миколаїв» (через м.Вознесенськ) 210 км+810 м (згідно із наданим позивачем відстеженням на Google maps складає 88 км), а відтак даний факт унеможливлює застосування вказаної норми матеріального права в даних конкретних правовідносинах. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача та в матеріалах справи відсутні докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.132-1 КУпАП.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною дев`ятнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

- супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно- вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до частини 3 статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, у зв`язку із відмовою водія, який керував належним позивачу транспортним засобом, пройти габаритно-ваговий контроль.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 132-1 КУпАП, а саме була відсутня об`єктивна сторона, оскільки вчинене правопорушення було зафіксоване поза межами зони габаритно - вагового контролю, а саме на проспекті Героїв України, 121, м. Миколаїв, а сам комплекс габаритно - вагового контролю знаходився на а/д Н-24 «Благовіщенське - Миколаїв» (через м. Вознесенськ) 210 км+810 м (згідно із наданим позивачем відстеженням на Google maps складає 88 км), а відтак даний факт унеможливлює застосування даної норми матеріального права в даних конкретних правовідносинах.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції обмежився цитуванням позиції позивача, викладеної у позовній заяві, без надання належної оцінки обставин справи та доводам відповідача.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та дій посадових осіб при проведенні рейдової перевірки було надано ряд доказів, зокрема - рішення про супроводження транспортного засобу; копія акту про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу; - відеозапис перевірки.

Дослідивши наданий відповідачем відеозапис, апеляційний суд зазначає, що позиція позивача, яка повністю підтримана судом першої інстанції щодо фіксування вчиненого правопорушення поза межами зони габаритно-вагового контролю (більше 88 км від виявлення та блокування транспортного засобу) спростована наявними в матеріалах справи доказами, які безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції.

На відеозаписі зафіксовано виявлення транспортного засобу, намагання посадових осіб здійснити спілкування з водієм транспортного засобу, виклик наряду поліції та блокування транспортного засобу.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, щодо відсутності об`єктивної сторони правопорушення, оскільки вчинене правопорушення було зафіксоване поза межами зони габаритно - вагового контролю, а саме на відстані більше 88 км від найближчого пункту габаритно - вагового контролю. Такі доводи обґрунтовані відстеженням на Google maps, яке долучено до позовної заяви.

Однак, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи відповідача про те, що у зв`язку з воєнним станом (який триває до теперішнього часу) у вільному доступі не можливо знайти достовірний кілометраж з точки доступу: проспект Героїв України, 121 місто Миколаїв до точки доступу: 210 км.+810 м. а/д Н-24 Благовіщенське- Миколаїв ( через м.Вознесенськ ), де саме і знаходиться пересувний пункт ГВК, оскільки саме така інформація є закритою з метою безпеки. Пересувний пункт ГВК, який знаходиться на а/д Н-24 «Благовіщенське - Миколаїв» (через м.Вознесенськ) 210 км+810 м знаходиться від місця фіксації правопорушення на відстані приблизно 21 км, що підтверджується наданими відповідачем роздруківками з мобільного застосунку.

Як зазначалося вище, частиною третьою статті 132-1 КУпАП передбачено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю (будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю), а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю.

У даному випадку позивачем не спростовано наявність обставин, що свідчать про ухилення позивачем від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 132-1 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що постанова №003814 від 30.01.2025 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 132-1 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Розмір штрафу призначений в межах санкції частини третьої статті 132-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Фортечного районного суду м.Кропивницького від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №404/1133/25 задовольнити.

Рішення Фортечного районного суду м.Кропивницького від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №404/1133/25 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко