Справа № 260/3492/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 рокум. Ужгород№ 260/3492/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс», в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо невнесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту»; 2) зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», вказати «Так, не порушує»; 3) зобов`язати Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», вказати «Так, не порушує».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що у 2013 році він був зарахований у Природничо-гуманітарний коледж ДВНЗ «Ужгородський національний університет», однак в подальшому був відрахований за порушення умов контракту до завершення навчання, не здобувши освітній ступінь молодшого спеціаліста. В 2024 року позивач був зарахований на 1 курс денної форми навчання до цього ж навчального закладу. Однак у сформованій довідці про здобувача освіти вищий навчальний заклад зазначив про порушення послідовності здобуття освіти. Не погоджуючись з таким висновком позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» про внесення змін до таких даних, однак отримав відмову з огляду на те, що повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички, що свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку.

16 травня 2025 року відповідач 2 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зокрема, зауважив, що Державне підприємство «Інфоресурс» є виключно технічним адміністратором Єдиної державної електронної бази з питань освіти, що забезпечує функціонування бази у порядку, визначеному розпорядником. В свою чергу розпорядником та відповідно власником бази є Міністерство освіти і науки України, яке забезпечує її ведення та функціонування, встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення, а також є володільцем інформації, що в ній міститься. Стверджує, що підприємство не здійснювало розроблення технічного опису та не забезпечувало доопрацювання програмного забезпечення Єдиної державної електронної бази з питань освіти, як і не визначало особливості формування довідки. Натомість підприємство на замовлення Міністерства освіти і науки України лише здійснило технічні заходи щодо встановлення додаткового скрипта. Звертає увагу суду на те, що саме на суб`єкти освітньої діяльності покладено обов`язки внесення до бази та підтримки актуальної інформації щодо здобувачів освіти.

27 травня 2025 року відповідач 1 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечив. Так, зазначив, що згідно з діючими законодавчими нормами не вважається порушенням послідовності здобуття освіти, якщо здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти, а попереднє навчання (запис про яке у статусі «Відраховано із ЗО») було за таким же рівнем, що й поточне навчання. Вважає, що повторне зарахування на навчання на такий же самий освітній рівень означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності, що в термінах визначення послідовності здобуття освіти свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Оскільки позивач у 2013 році був зарахований для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня фахового молодшого спеціаліста, з якої відрахований у 2015 році, а в 2024 році зарахований для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра, то він здобуває освіту в непослідовному порядку. Також зауважує, що питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.

04 червня 2025 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідачів не погоджується. Зауважує, що належним документом про здобутий рівень вищої освіти є диплом. Станом на 04.06.2025 року позивач не завершував навчання за освітньо-професійним рівнем молодшого бакалавра, не пройшов атестацію та не отримував диплома молодшого бакалавра, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки був відрахований, що свідчить про не завершення початкового рівня вищої освіти. При цьому вважає, що саме відповідачі, як розпорядник та технічний адміністратор ЄДЕБО, мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної Законом України «Про освіту», щодо позивача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Природничо-гуманітарного коледжу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (далі Коледж) №9 с/к від 23.08.2013 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) був зарахований з 01 вересня 2013 року на перший курс за освітнім ступенем «молодший спеціаліст» на заочну форму навчання за спеціальністю 5.14010301 «Туристичне обслуговування».

Наказом №57 с/к від 26.03.2015 ОСОБА_1 з 26 березня 2015 року був відрахований з Коледжу за порушення умов контракту до завершення навчання. Освітній ступінь молодшого спеціаліста ОСОБА_1 в Коледжі не здобув, що підтверджується довідкою №807/2 від 07.04.2025.

Наказом Приймальної комісії Коледжу №104 с/к від 09.08.2024 ОСОБА_1 зараховано за кошти фізичних осіб на 1 курс денної форми навчання на основі повної загальної середньої освіти за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок».

30 серпня 2024 року між ОСОБА_1 (замовник) та Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» (виконавець) був укладений договір №251030ФМПД, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку здобувача фахової передвищої освіти ОСОБА_1 за денною формою навчання здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «Фінанси і кредит» освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.

Поряд з цим, відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі ЄДЕБО) №311023 від 10.09.2024, поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

17 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся із заявами до Міністерства освіти і науки України (далі Міністерство) та Державного підприємства «Інфоресурс», в яких просив внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 , відповідно до яких зазначити в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» «Так, не порушує».

За результатами розгляду такого звернення, листом №3/3589-25 від 23.04.2025 Міністерство повідомило заявника про відсутність підстав для внесення змін, оскільки ОСОБА_1 здійснює здобуття освіти в непослідовному порядку.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невнесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення черговості здобуття освіти, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, регулює Закон України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII (далі Закон №2145).

Пунктом 23 ч. 1 ст. 1 Закону №2145 визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №2145, рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону №2145 рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Частинами 1-3 ст. 40 Закону №2145 передбачено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII (далі Закон №1556).

Згідно ч.ч. 1 3 ст. 5 Закону №1556 підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.

Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.

Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності.

Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.

Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №1556, атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).

Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.

Статтею 7 Закону №1556 встановлено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.

Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.

Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

З аналізу вищевикладених норм законодавства суд дійшов висновку про те, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватись відповідним документом про вищу освіту.

В свою чергу незавершена освіта не є показником досягнення певного рівня, оскільки особа не пройшла весь необхідний навчальний курс і не підтвердила свої знання і вміння. Отже, закон вимагає порівнювати поточний рівень освіти із рівнем, який особа вже завершила. Тобто, враховується тільки та освіта, яка дійсно була здобута.

Судом встановлено, що позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем бакалавра, не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома бакалавра за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахований наказом Коледжу №57 с/к від 26.03.2015 за порушення умов контракту до завершення навчання.

Отже, вказані факти не можуть свідчити про здобуття відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти. За таких обставин, оскільки позивач не завершив розпочате раніше навчання, його повторне зарахування на навчання не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».

При цьому суд відхиляє посилання відповідача 1 на порушення послідовності навчання з огляду на те, що в 2013 році ОСОБА_1 вступив до Коледжу за освітнім ступенем «молодший спеціаліст», оскільки ні в одному із зазначених вище нормативних актів не встановлено будь-яких особливостей для осіб, які були раніше відраховані із навчального закладу.

Таким чином, лише факт здобуття певного рівня освіти (для вищої факт здобуття освітнього ступеня), а не факт навчання за певним рівнем освіти, надає особі право на здобуття вищого рівня освіти.

При цьому, відрахування особи з навчання за відповідним рівнем освіти не може розцінюватися як здобуття такого рівня освіти.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача 1 на роз`яснення щодо алгоритму визначення послідовності здобуття освіти та формування довідки з ЄДЕБО (лист МОН № 1/9758-24 від 03.06.2024), які прирівнюють «відрахування» до «здобутого рівня освіти», оскільки такі не відповідають вищевикладеним положенням чинного законодавства.

При цьому суд зауважує, що лист Міністерства не є нормативно-правовим актом, має лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлює правових норм, в том же час норми Закону є нормами прямої дії.

Отже, висновок Міністерства про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти в розумінні ч. 2 ст. 10 Закону №2145 є помилковим.

Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд зважає на таке.

З позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує протиправність бездіяльності відповідачів щодо невнесення змін до даних, що містяться в ЄДЕБО.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Однак за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем 1 відмовлено ОСОБА_1 у внесенні відповідних змін до ЄДЕБО, а тому має місце протиправні дії щодо відмови, оформленої листом.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та позов задовольнити шляхом визнання протиправними дій Міністерства щодо відмові у внесенні відповідних змін до ЄДЕБО щодо послідовності здобуття освіти.

Відповідно до статті 8 Закону №1556, засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону №2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази:

- здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;

- відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;

- забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;

- проводить навчання для роботи з Електронною базою;

- здійснює інші заходи, передбачені законом.

Суб`єктами ведення Електронної бази є:

- держатель та адміністратор Електронної бази;

- органи управління у сфері освіти;

- суб`єкти освітньої діяльності;

- підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління держателя Електронної бази.

Відповідно до п. 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620 (далі - Положення №620), це Положення розроблено відповідно до ст. 74 Закону України «Про освіту» з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення №620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення №620. Так, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Отже, саме до повноважень Міністерства віднесено питання внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону №2145 щодо позивача.

Тому заявлені позовні вимоги стосовно зобов`язання Міністерства внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО, щодо черговості здобуття позивачем освіти підлягають задоволенню.

Поряд з цим з огляду на вищенаведені законодавчі норми суд вважає, що внесення до ЄДЕБО та підтримання в ЄДЕБО в повному, актуальному та достовірному стані інформації про здобувачів освіти, які навчаються у закладах освіти, не відносяться до компетенції відповідача 2.

Суд, вважає, що оскільки згідно з чинним законодавством Державне підприємство «Інфоресурс» не забезпечує внесення відомостей що ЄДЕБО про здобувачів освіти в частині черговості здобуття освіти, то в задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити повністю.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, ), Державного підприємства «Інфоресурс» (місцезнаходження: вул. О. Довженка, буд. 3, м. Київ, 03057, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», вказати «Так, не порушує».

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1816,80 (Одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін