Справа № 340/7874/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7874/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року (суддя Дегтярьова С.В., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 14.03.2025 року) у адміністративній справі №340/7874/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, зобов`язання виплатити в повному обсязі грошове забезпечення, стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 №116 від 23.04.2024 року, №905 від 25.05.2024 року, якими його визнано таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, який самовільно залишив військову частину, призупинено виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з 22.04.2024 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому у повному обсязі грошове забезпечення, яке призупинено з 22.04.2024 року по теперішній час; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь моральну шкоду у сумі 200000 грн.; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь матеріальну шкоду у сумі 7800 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №116 від 23.04.2024 року; визнано протиправними та скасовано пункти 2 та 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №905 від 25.05.2024 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22.04.2024 року по 06.06.2024 року; стягнено з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що судом не надано належної оцінки наявним медичним документам, які підтверджують наявність тяжких травм у ОСОБА_1 , які пов`язані з проходженням військової служби. Апелянт зазначив, що 12.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було видано направлення №6/4221 на медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_2 з метою придатності до військової служби. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 18.04.2024 року травматолог ВЛК дійшов висновку про необхідність оперативного лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правового кульшового суглобу в Одеському онкологічному клінічному центрі за попередньою домовленістю. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 продовжив обстеження, здачу аналізів та медичну перевірку, проставлено відмітки лікувальних закладів. У подальшому довідкою ВЛК від 14.05.2024 року №1993 встановлено діагноз правобічного коксоартроз ІІІ ступеню з стійким больовим синдромом та розвитком контрактури у кульшовому суглобі (М16) та вказано, що ОСОБА_1 потребує лікування у КНП «ОКПЦ» м. Одеса. 17.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направляє ОСОБА_1 (направлення №6/5928) на стаціонарне лікування КНП «ОКПЦ». Пі час лікування, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні реконструктивної та пластичної хірургії з 22.905.2024 року по 03.06.2024 року на протязі якого ОСОБА_2 проведено операцію: тотальне безцементне ендопротезування лівого кульшового суглобу, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №17468/24. 06.06.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 знятий з обліку у зв`язку з хворобою. Апелянт зазначив, що весь цей час з 2023 року командування військової частини не надавало направлення для видалення металоконструкцій, він страждав від хронічного болю і не мі повністю наступати лівою стопою, у той же час правий кульшовий суглоб всередині тазових кісток вже не рухався внаслідок звуження суглобової щілини та кісткової перебудови в області головки стегнової кістки. Апелянт зазначив, що він постійно по мобільному телефону перебував на зв`язку з військовою частиною та інформував про своє лікування та стан здоров`я; неодноразово до військової частини направлялися адвокатські запити та підтверджуючі документи про перебування ОСОБА_1 на лікуванні. Апелянт вважав, що військова частина безпідставно позбавила його грошового забезпечення з 22.04.2024 року, хоча його відсутність обумовлена доказами: медичними документами, свідченнями побратимів, комунікацією з командуванням військової частини. Апелянт зазначив, що внаслідок незаконних дій військової частини ОСОБА_1 втратив дохід, він зазнав значних страждань, які виразилися у фінансових труднощах, погіршенні стану здоров`я, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 тривалий час не міг отримати належне лікування та реабілітацію. Вважав, що незаконне припинення грошового забезпечення в умовах лікування є тиском на особу та порушення її конституційних прав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.01.2021 року розпочав військову службу у військовій частині НОМЕР_3 за контрактом на три роки на посаді старшого бойового медика артилерійської батареї артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої артилерійської бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » СВ ЗС України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2024 року №101 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.04.2024 року №64-РС на посаду сержанта резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що з 08.04.2024 року справи та посаду сержанта резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 7 тарифним розрядом та посадовим окладом 3000 гривень на місяць. Підстава: рапорт про прийом справ та посади молодшого сержанта ОСОБА_3 від 08.04.2024 року. З 30.12.2021 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_5 . Відповідно до виписки-епікризу №854, ОСОБА_1 з 15.04.2022 року по 26.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради». Основний діагноз «закритий перелом зовнішньої кісточки, розрив синдесмозу лівого г/ступневого суглобу з визначним зміщенням уламків та підвивихом стопи на зовні стан після МОС гвинтами та стяжкою», супутній діагноз «ЗЧМТ (15.03.2022 року), струс головного мозку. Виражений церебростенічний синдром, лікворно венозна дистенезія. Акубаротравма». У виписці вказано, що зі слів хворого та наданої документації, 23.02.2022 року при спробі зістрибнути з автомобіля отримав травму лівого г/степневого суглобу. Вперше за допомогою звернувся 28.02.2022 року, причина вчасного не звернення евакуація з зони бойових дій. 03.03.2022 року операція МОС гвинтами перелому зовнішньої кісточки та фіксація міжфалангового синдесмозу гвинтом та стяжкою в КНП «Первомайська міська багатопрофільна лікарня». 07.03.2022 року був виписаний з ВМГ в частину. У зв`язку з запаленням післяопераційної рани 15.03.2022 року направлений в госпіталь на подальше лікування. Госпіталізований в ХВ. 26.05.2022 року проведено огляд ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області», що підтверджується довідкою №165/ЗСУ, діагноз «стан після закритого перелому зовнішньої кісточки (24.02.2022 року), розриву синдесмозу лівого гомілково-ступневого суглобу з незначним зміщенням уламків та підвивихом стопи назовні стан, МОС гвинтами та стяжками (03.03.2022 року) з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. Травма ТАК, пов`язана з проходженням служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 року №135 солдата ОСОБА_1 , призначеного на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 18.05.2023 року №173-РС, який 25.05.2023 року прибув з військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і визнано таким, що з 25.05.2023 року справи та посаду старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 7 тарифним розрядом та посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «молодший сержант». Відповідно до первинної медичної картки форма-100 21.02.2024 року під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення обох гомілковоступневих суглобів. Був ургентно направлений до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради». У виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 3863, вказано, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2024 року по 18.03.2024 року. Вказано, що із супровідної документації та слів хворого у ОСОБА_1 наявні болі в правому кульшовому суглобі та лівому гомілковоступневому суглобі турбують давно і періодично, пов`язує біль з травмою під час проходження військової служби більше року тому. Була виконана МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Болі посилились останні кілька місяців на фоні фізичного навантаження під час служби в ЗСУ. Для подальшого лікування направлений до м. Дніпро, ургентно госпіталізований до багатопрофільного центру сучасної медицини КНП «КЛШМД». Заключний діагноз: «Біль після встановлення внутрішніх ортопедичних протезних пристроїв, імплантів і трансплантатів; Правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілкоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки». Супутні діагнози: «Інший посттравматичний коксартроз. Вторинний артроз інших суглобів, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа. Вторинна гіпертензія, неуточнена. Ішемічна хвороба серця. Стенокардія, неуточнена. Фактори, пов`язані з умовами праці. Ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені». Рекомендації надання відпустки на 30 календарних днів. Після виписки 18.03.2024 року проведено огляд госпітальної ВЛК КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується довідкою №161 під час якої встановлено, правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілковоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Стан після видалення металоконструкції з лівого гомілково-ступневого суглобу від 06.03.2024 року з тимчасовим порушенням функції лівої та правої нижніх кінцівок. Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням служби. У довідці ВЛК вказано, що на підставі ст.78 графи II розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує відпустки на лікування після травми та захворювання на 30 календарних днів. ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я з 21.03.2024 року по 19.04.2024 року, що підтверджується відпускним квитком №4590 від 30.03.2024 року. Дата повернення в розташування військової частини 20.04.2024 року о 8-00. ОСОБА_1 вибув у відпустку та став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 . На зворотному боці відпускного квитка № 4590 від 30.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 30.03.2024 року проставлено штамп про постановку ОСОБА_1 на облік. 12.04.2024 року вих.№6/4221 ІНФОРМАЦІЯ_1 видано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_2 з метою визначення придатності до військової служби. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 18.04.2024 року, травматолог ВЛК дійшов висновку про необхідність оперативного лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правого кульшового суглобу в умовах Одеського онкологічного клінічного центру за попередньою домовленістю. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 продовжив обстеження, здачу аналізів та медичну перевірку, про що проставлено відмітки лікувальних закладів. 20.04.2024 року ОСОБА_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся. В телефонній розмові доповів, що в понеділок 22.04.2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності. 22.04.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки командира НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, яким повідомлено, що 22.04.2024 року командиром мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 під час проведення перевірки особового складу, було виявлено відсутність у розташуванні підрозділу АДРЕСА_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Він повинен був з`явитися 20.04.2024 року після закінчення відпустки за станом здоров`я. ОСОБА_1 в телефонній розмові доповів, що не може з`явитись з поважних причин (направлення на ВЛК), в понеділок 22.04.2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності. ОСОБА_6 вказав, що станом на 22.04.2024 року документи, які б могли пояснити відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 в підрозділі, не були надані. У зв`язку з вищевикладеним 22.04.2024 року ним було зроблено доповідь оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини. На підставі рапорту ОСОБА_7 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №116 від 23.04.2024 року про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 . Також командир військової частини НОМЕР_1 по цьому факту направив довідку-доповідь вих.№789/4/2377дск від 23.04.2024 року командиру військової частили НОМЕР_7 (через СОЧ в/ч НОМЕР_8 ), командиру ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (через відділ напрямків), командиру тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (через оперативного чергового ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_7 »), начальнику ІНФОРМАЦІЯ_8 та Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.04.2024 року №530 «Про призначення службових розслідувань», заступником командира 2-ої механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 проведено службове розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли відсутності на військовій службі 22.04.2024 року старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення. В ході службового розслідування відібрано пояснення номера обслуги 2-го мінометного розрахунку 1-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_9 , сержанта мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_10 , старшого навідника 2-го мінометного розрахунку 2-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , які підтвердили, що 22.04.2024 року командиром мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 , під час проведення перевірки особового складу, було виявлено відсутність у розташуванні підрозділу АДРЕСА_1 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Додатково підтверджено, що ОСОБА_1 в телефонній розмові повідомив про те, що він з поважних причин не може прибути в розташування військової частини. За результатами службового розслідування, за відсутність на військовій службі з 20.04.2024 року по 25.05.2024 без поважних причин, порушення вимог: статей 11, 12, 14, 16, 26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №905 на підставі п. «в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Також вказано, що таке дисциплінарне стягнення належить накласти після його повернення у військову частину НОМЕР_1 . Суд врахував, що ОСОБА_1 став на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 30.03.2024 року на відпускному квитку проставлено штамп. Суд врахував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 12.04.2024 року направив ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_2 з метою визначення придатності до військової служби через погіршення стану ОСОБА_1 . Документальних доказів повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 керівництва військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 направлений на медичний огляд ВЛК, а тому не може вчасно повернутись із відпустки за станом здоров`я, матеріали справи не містять. Суд врахував, що згідно консультативного висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 18.04.2024 року, ОСОБА_1 було необхідне термінове оперативне лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правого кульшового суглобу в умовах Одеського онкологічного клінічного центру, а тому ОСОБА_1 не повернувся вчасно з відпустки з поважних причин. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив військову частину НОМЕР_1 з використанням засобів зв`язку про виникнення обставин через які він не зможе прибути до місця проходження служби вчасно з відпустки, а тому посилання військової частини на порушення даного Положення є безпідставним. Командування військової частини НОМЕР_1 не здійснило жодного заходу для з`ясування питання наявності поважних причин відсутності 22.04.2024 року ОСОБА_1 на службі, а відразу прийняло наказ про припинення виплати грошового забезпечення. Суд вважав, що ОСОБА_1 зі свого боку дотримався вимог Положення № 1153/2008 та повідомив про неможливість прибути до місця проходження служби; натомість військова частина НОМЕР_1 не перевірила таких обставин та не з`ясувала це питання у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Суд врахував, що ОСОБА_1 на підставі направлення від 12.04.2024 року вих.№6/4221 Кропивницького міського ТЦК проходив медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_2 з метою визначення придатності до військової служби, який завершився видачою довідки ВЛК від 14.05.2024 року та 17.05.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений на стаціонарне лікування, яке ОСОБА_1 проходив з 22.05.2024 року по 03.06.2024 року та йому здійснено протезування лівого кульшового суглобу. Суд врахував, що 06.06.2024 року ОСОБА_1 , після повернення з лікувального закладу, знятий ІНФОРМАЦІЯ_9 з обліку та повинен був повернутися до військової частини, однак, ОСОБА_1 після 06.06.2024 року до військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 після 06.06.2024 року подавав рапорт з поясненням та копіями медичних документів. Документальних доказів перебування на лікуванні, проходження ВЛК або наявності інших поважних причин неповернення в розташування військової частини після 06.06.2024 року матеріали справи не містять; будь-які пояснення з цього приводу у позові відсутні; доказів звернення після 06.06.2024 року ОСОБА_1 з рапортом до військової частини з приводу направлення на подальше лікування чи реабілітацію, надання відпустки чи проходження ВЛК матеріали справи не містять. За відсутності у керівництва документальних доказів поважності причин через які, ОСОБА_1 не зміг повернутися до військової служби після 06.06.2024 року в розташуванні військової частини, у військової частини були наявними підстави для невиплати грошового забезпечення з 07.06.2024 року ОСОБА_1 на підставі п.15 розділу І Порядку №260. Суд врахував, що за результатами службового розслідування, за відсутність на військовій службі з 20.04.2024 року по 25.05.2024 року без поважних причин, порушення вимог: статей 11, 12, 14, 16, 26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 року №905 на підставі п. «в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (п.2 наказу). Пункт 2 наказу також містить вказівку про те, що так як ОСОБА_1 відсутній на військовій службі по теперішній час, таке дисциплінарне стягнення належить накласти після його повернення у військову частину НОМЕР_1 . Пунктом 3 цього наказу начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру, вказано врахувати факт самовільного залишення місця проходження військової служби молодшим сержантом ОСОБА_1 при нарахуванні грошового забезпечення, відповідно до п.5 розділу XVI та п.15 розділу IV Порядку №260, та позбавити його премії та додаткової винагороди у розмірі за місяці в яких було вчинено правопорушення. Суд врахував, що ОСОБА_1 стосуються лише пункти наказу 2, 3, а тому позовна вимога про скасування його в повному обсязі є безпідставною, оскільки інші пункти інтересів ОСОБА_1 не зачіпають. Матеріали справи містять лист адвоката Ляшенко К.А. відповідно до змісту якого, нею направлено військовій частині копії медичних документів, а також пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні. В зв`язку з цим адвокат просила виплатити ОСОБА_1 призупинені виплати грошового забезпечення з квітня 2024 року по теперішній час, а також скасувати наказ командира про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини. Цей лист з копіями документів військова частина отримала 15.07.2024 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; ч.2 ст.3, статтями 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Україні; пунктами 147, 148, підпунктом 5 пунктами 180, 189, 19, 192-1, 193 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008; п.1 Додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служби; п.15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року; пунктами 45, 48, 84, 85, 87, 96 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України; розділами V, VІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 та прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 зі свого боку дотримався вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 та повідомив про неможливість прибути до місця проходження служби; натомість військова частина НОМЕР_1 не перевірила таких обставин та не з`ясувала це питання у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Суд прийшов до висновку про те, що наказ №116 від 23.04.2924 року прийнятий без урахування виконання ОСОБА_1 вимог абзацу 3 п.192-1 Положення №1153/2008 та без урахування наявності обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомити командування військової частини НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 на проходження ВЛК та подальше оперативне лікування, а тому наказ №116 від 23.04.2924 року є протиправним. Суд прийшов до висновку про те, що військової частини доказів поважності причин через які, ОСОБА_1 не зміг повернутися до військової служби після 06.06.2024 року в розташуванні військової частини, у військової частини були наявними підстави для невиплати грошового забезпечення з 07.06.2024 року ОСОБА_1 на підставі п.15 розділу І Порядку №260, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Суд прийшов до висновку, що пункти 2, 3 наказу військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 року №905 стосуються ОСОБА_1 , а тому позовна вимога про скасування його в повному обсязі є безпідставною, оскільки інші пункти інтересів ОСОБА_1 не зачіпають. Суд врахував, що відсутність ОСОБА_1 з 22.04.2024 року по 25.05.2024 року у військовій частині була з поважної причини (направлення ІНФОРМАЦІЯ_11 на ВЛК, на оперативне лікування та проходження такого лікування) та ним був виконаний виконання обов`язок щодо повідомлення таких обставин засобами зв`язку, а тому відсутні підстави для прийняття 25.05.2024 року рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення виплат. При вирішенні питання про стягнення морально шкоди, суд врахував, що ОСОБА_1 спілкувався з командуванням військової частини НОМЕР_1 20.04.2024 року та повідомив про обставини за наявності яких не може з поважних причин повернутися в встановлений строк із наданої відпустки, однак, судом судом не встановлено подальших дій ОСОБА_1 , які би свідчили про максимальне сприяння зі свого боку тому, щоб військова частина НОМЕР_1 володіла повним обсягом доказів та фактів, які би давали їй підстави для виплати грошового забезпечення з 22.04.2024 року, проведення службового розслідування по факту неповернення з відпустки та прийняття наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Після 06.06.2024 року, незважаючи на наявність обов`язку застосувати заходи для подальших правовідносин з військовою частиною НОМЕР_1 , обмежився дорученням адвокату направити медичні документи до відповідача лише 15.07.2024 року, що додатково підтверджує відсутність намагання привести правовідносин з військовою частиною в легітимне русло. Суд зазначив про формальний підхід для проведення службового розслідування, що негативно вплинуло на моральний стан ОСОБА_1 , а тому суд вважав, що належною компенсацією та відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної військовою частиною у вигляді моральних страждань, описаних вище є 1000 грн. Суд зазначив, що оплата адвокатських послуг в процесі досудового врегулювання та підготовки і подання позову до суду не є матеріальною шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України оскільки такі витрати не мають обов`язкового незворотного характеру настання як наслідку вчинення відповідачем протиправних дій, а їх розмір та необхідність понесення вирішуються особисто ОСОБА_1 ; матеріали справи не містять документальних доказів заподіяння військовою частиною матеріальної шкоди в сумі 7800 грн., позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.01.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 за контрактом на три роки на посаді старшого бойового медика артилерійської батареї артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої артилерійської бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » СВ ЗС України.

Встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2024 року №101 молодшого сержанта ОСОБА_1 , з 08.04.2024 року прийнято та посаду сержанта резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки-епікризу №854, ОСОБА_1 з 15.04.2022 року по 26.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради». Основний діагноз «закритий перелом зовнішньої кісточки, розрив синдесмозу лівого г/ступневого суглобу з визначним зміщенням уламків та підвивихом стопи на зовні стан після МОС гвинтами та стяжкою», супутній діагноз «ЗЧМТ (15.03.2022 року), струс головного мозку. Виражений церебростенічний синдром, лікворно венозна дистенезія. Акубаротравма». У зв`язку з запаленням післяопераційної рани 15.03.2022 року направлений в госпіталь на подальше лікування. Госпіталізований в ХВ. 26.05.2022 року проведено огляд ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області», що підтверджується довідкою №165/ЗСУ, діагноз «стан після закритого перелому зовнішньої кісточки (24.02.2022 року), розриву синдесмозу лівого гомілково-ступневого суглобу з незначним зміщенням уламків та підвивихом стопи назовні стан, МОС гвинтами та стяжками (03.03.2022) з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. Травма ТАК, пов`язана з проходженням служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 року №135 солдата ОСОБА_1 , з 25.05.2023 року прийнято на посаду старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до первинної медичної картки форма-100 21.02.2024 року під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення обох гомілковоступневих суглобів. Був ургентно направлений до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради» та перебував згідно медичної карти стаціонарного хворого №3863 на стаціонарному лікуванні з 21.02.2024 року по 18.03.2024 року. Була виконана МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Болі посилились останні кілька місяців на фоні фізичного навантаження під час служби в ЗСУ. Для подальшого лікування направлений до м. Дніпро, ургентно госпіталізований до багатопрофільного центру сучасної медицини КНП «КЛШМД». Заключний діагноз: «Біль після встановлення внутрішніх ортопедичних протезних пристроїв, імплантатів і трансплантатів; Правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілкоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки». Супутні діагнози: «Інший посттравматичний коксартроз. Вторинний артроз інших суглобів, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа. Вторинна гіпертензія, неуточнена. Ішемічна хвороба серця. Стенокардія, неуточнена. Фактори, пов`язані з умовами праці. Ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені». Рекомендації надання відпустки на 30 календарних днів. Після виписки 18.03.2024 року проведено огляд госпітальної ВЛК КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується довідкою №161 під час якої встановлено, правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілковоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Стан після видалення металоконструкції з лівого гомілково-ступневого суглобу від 06.03.2024року з тимчасовим порушенням функції лівої та правої нижніх кінцівок. Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням служби. На підставі ст. 78 графи II розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує відпустки на лікування після травми та захворювання на 30 календарних днів. ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я з 21.03.2024 року по 19.04.2024 року, що підтверджується відпускним квитком №4590 від 30.03.2024 року. Дата повернення в розташування військової частини 20.04.2024 року о 8-00. ОСОБА_1 вибув у відпустку та став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 30.03.2024 року.

Встановлено, що 12.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видано ОСОБА_1 направлення№6/4221 на медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_2 з метою визначення придатності до військової служби. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 18.04.2024 року, травматолог ВЛК дійшов висновку про необхідність оперативного лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правого кульшового суглобу в умовах Одеського онкологічного клінічного центру за попередньою домовленістю. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 продовжив обстеження, здачу аналізів та медичну перевірку, про що проставлено відмітки лікувальних закладів.

Документальних доказів повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 направлений на медичний огляд ВЛК, а тому не може вчасно повернутись із відпустки за станом здоров`я, суду не надано та матеріали справи не містять.

Встановлено, що 20.04.2024 року ОСОБА_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся; по телефону поінформував, що в понеділок 22.04.2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності, однак, станом на 22.04.2024 року документи не були надані.

Встановлено, що 22.04.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки командира НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, згідно якого було виявлено відсутність у розташуванні підрозділу АДРЕСА_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 23.04.2024 року прийнято наказ №116 про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.04.2024 року №530 «Про призначення службових розслідувань» було проведено службове розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли відсутності на військовій службі 22.04.2024 року старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення. В ході службового розслідування відібрано пояснення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . За результатами службового розслідування, за відсутність на військовій службі з 20.04.2024 року по 25.05.2024 року без поважних причин, порушення вимог: статей 11, 12, 14, 16, 26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 року №905 на підставі п. «в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після 06.06.2024 року до військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Документальних доказів перебування на лікуванні, проходження ВЛК або наявності інших поважних причин неповернення в розташування військової частини після 06.06.2024 року матеріали справи не містять. Доказів звернення після 06.06.2024 ОСОБА_1 з рапортом до відповідача з приводу направлення на подальше лікування чи реабілітацію, надання відпустки чи проходження ВЛК матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.2 ст.3, ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Україні порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріям військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативні правовими актами. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до пунктів 147, 148, підпункту 5 п.180, п.189, 191, 192-1, 193 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються, зокрема відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва). Після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України. Відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку або повертається з неї, на підставі документів, засвідчених посадовими особами, зазначеними в абзаці другому п.147 цього Положення, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами. У разі затримки в дорозі з незалежних від військовослужбовця причин він повинен отримати відповідну позначку в посвідченні про відрядження або довідку про причини затримки у військового коменданта на транспорті або начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи керівника районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та Севастополя (далі - територіальний центр комплектування та соціальної підтримки), а в разі їх відсутності - в адміністрації шляхів сполучення або місцевій державній адміністрації чи органі місцевого самоврядування, а також повідомити про затримку командира (начальника) військової частини, в якій він проходить військову службу. Військовослужбовець за наявності поважних причин, що перешкоджають йому своєчасно вибути з пункту відрядження до місця постійної служби (навчання), повинен повідомити про це командира (начальника) військової частини через начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а в разі їх відсутності - через посадових осіб місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування із зазначенням причин затримки. Поважними причинами затримки військовослужбовця у відрядженні понад строки, зазначені в посвідченні про відрядження, є захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), що позбавили його можливості своєчасно повернутися з відрядження, стихійне лихо, інші надзвичайні ситуації. Причини затримки повинні бути підтверджені відповідними документами. У разі неможливості прибути до місця проходження військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я чи за наявності інших обставин, що ускладнюють прибуття, військовослужбовець повідомляє про виникнення таких обставин з використанням засобів зв`язку особі, яка видала наказ про відкликання, або безпосередньому командиру (начальнику). У разі неповернення військовослужбовця чи неприбуття у зв`язку з відкликанням з відпустки в установлений строк та відсутності повідомлення про причини його затримки командир (начальник) військової частини негайно надсилає запит начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення військовослужбовцем відпустки. Після одержання відповіді на запит про те, що військовослужбовець не прибув до місця відпустки або своєчасно вибув до своєї військової частини, командир (начальник) військової частини організовує його розшук у встановленому порядку.

Відповідно до п.1 Додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служби, по прибутті до місця проведення відпустки військовослужбовець повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі управління Служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку.

Відповідно до п.15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та відновлюється з дня повернення.

Відповідно пунктів 84, 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до розділу VІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017року №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 зі свого боку дотримався вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 та повідомив про неможливість прибути до місця проходження служби; натомість Військова частина НОМЕР_1 не перевірила таких обставин та не з`ясувала це питання у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що наказ військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 року №116 прийнятий без урахування виконання ОСОБА_1 вимог п.192-1 Положення №1153/2008 та без урахування наявності обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомити командування військової частини НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 на проходження ВЛК та подальше оперативне лікування, тобто п.2 наказ №116 від 23.04.2924 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню. Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наказ військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 року №116 прийнятий не тільки стосовно ОСОБА_1 , а і інших осіб, тому скасуванню підлягає п.2 наказу лише стосовно ОСОБА_1 .

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що за відсутності у військової частини НОМЕР_1 документальних доказів поважності причин через які, ОСОБА_1 не зміг повернутися до військової служби після 06.06.2024 року в розташуванні військової частини, у військової частини були наявні підстави для невиплати грошового забезпечення з 07.06.2024 року ОСОБА_1 на підставі п.15 розділу І Порядку №260, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що пункти 2 та 3 наказу військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 року №905 стосуються безпосередньо ОСОБА_1 , інші пункти, а саме: 1, 5, 6,7 та 8 направлені на виконання цього наказу та стосуються посадових осіб військової частини НОМЕР_1 . Пункт 4 стосується доручення помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи про направлення матеріалів службового розслідування стосовно ОСОБА_1 до територіального управління ДБР у м. Краматорську стосовно скоєння ОСОБА_1 порушення, за ознаками ч.5 ст.407 КК України та доведення до відома до військової служби правопорядку та до спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення. Таке направлення передбачене повноваженнями командира військової частини у всіх випадках. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що відсутні підстави для прийняття 25.05.2024 року наказу №905 про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді суворої догани та позбавлення виплат.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення з 22.04.2024 року по 06.06.2024 року та з урахуванням обставин справи стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., надавши оцінку доказам у справі. Суд обґрунтовано відмовив у стягненні матеріальної шкоди. Оскільки судові витрати на правничу допомогу адвоката не є матеріальною шкодою відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити у частині скасування наказу від 2304.2024 року №116.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року у адміністративній справі №340/7874/24 змінити, а саме: абзац другий резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

«Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №116 від 23.04.2024 року стосовно ОСОБА_1 ».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова