Справа № 160/33846/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кропової К.В.
від позивача: Співак Н.М., адвокат;
від відповідача: Маланія М.М., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Позовна заява не відповідала вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 09.01.2024 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 09.01.2024 від представника позивача до суду 11.01.2024 надійшла заява про усунення недоліків, до якої приєднано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними (недійсними) та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000/1047/32-00-07-06-19 від 30 листопада 2023 року (форма В1) та податкове повідомлення-рішення № 000/1048/32-00-07-06-19 від 30 листопада 2023 року (форма В4), винесені Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Позивач уважає протиправними наведені податкові повідомлення-рішення.
Так, в акті перевірки вказано, що позивач, начебто, реально не придбавав у контрагентів, зазначених в акті, у зв`язку з неможливістю встановлення факту виробництва та джерела походження товарів у постачальників, що призвели до: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, наступного звітного (податкового) за серпень 2023 року на суму 678882 грн; завищенням суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2023 року на суму 678882 грн. Висновки акту обґрунтовані тим, що: первинні документи між позивачем і постачальниками складені всупереч вимогам чинного законодавства, в зв`язку з чим, немає можливості підтвердити здійснення описаних господарських операцій та немає підстав для включення позивачем до складу податкового кредиту вартості придбання товарів/послуг від постачальників; у зв`язку з неможливістю підтвердження перевіркою реальності придбання постачальниками товару, відвантаженого на адресу позивача, неможливо підтвердити і взаємовідносини по ланцюгу подальшої реалізації, а отже і правомірність формування податкових зобов`язань та податкового кредиту. Позивач не погоджується і з такими доводами контролюючого органу, і зазначає, що всі податкові накладні за операціями з постачальниками були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, їх реєстрація не була зупинена чи скасована, зазначене не спростовується висновками акту перевірки. Здійснений відповідачем в акті аналіз господарських правовідносин постачальників позивача з іншими суб`єктами господарювання, з якими позивач не перебував у безпосередніх правовідносинах, не може впливати на оцінку реальності операцій, вчинених останнім у ланцюгу постачання платником - позивачем та його безпосереднім контрагентом. Відповідальність позивача можлива лише у разі доведення контролюючими органами недобросовісності дій позивача, наміру позивача отримати необгрунтовану податкову вигоду шляхом змови та здійснення узгоджених дій з контрагентами - учасниками ланцюгових поставок. Натомість господарські операції з контрагентами-постачальниками підтверджуються належним чином складеними первинними документами. Економічний зміст операцій з наведеними в акті постачальниками полягає в необхідності забезпечення позивача нормальної господарської діяльності промислового підприємства, для чого ним здійснювалось придбання необхідного обладнання, запасних частин, витратних матеріалів, послуг тощо.
Наведені вище обставини, за доводами позивача, вказують на протиправність оскаржуваних у цій справі податкових-повідомлень рішень.
Ухвалою суду від 16.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження суддею Кучугурною Н.В. одноособово; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Крім цього, відповідач зазначає, що під час перевірки також встановлено, що ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року у рядку 10.1 (колонка Б) задекларовано взаємовідносини з ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А. М. КУЗЬМІНА» (код за ЄДРПОУ 186536) на загальну суму ПДВ 59 985 446,61 гривень.
Враховуючи викладене, а також наведену у відзиві практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, відповідач вважає, що контролюючим органом було правомірно винесені оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення.
05.02.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач підтримав доводи, наведені в обгрунтування позовних вимог.
16.02.2025 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримав доводи, наведені в обгрунтування відзиву на позовну заяву.
13.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він зазначає, що відповідно до положення п.17.3. ст.17 ПК України, права платника податку, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, можуть бути обмежені у разі застосування до платника податків спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»; пункти 21-1.1.-21-1.2 ст.21-1 ПК України передбачають, що контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», шляхом здійснення таких заходів: зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України «Про санкції». У п.200.4-1 ст.200 ПК України є детальне правове регулювання порядку та обмежень щодо відшкодування з Державного бюджету України суми від`ємного значення ПДВ платниками податку, щодо яких прийнято рішення про застосування санкцій, а саме, платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення. Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Позивач підкреслює, що відповідач має діяти у відповідності до положень зазначених норм податкового законодавства, в яких прямо вказано, що права платника податку (зокрема право на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення), передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, можуть бути обмежені у разі застосування до платника податків спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції». Разом з тим, до позивача не було застосовано жодних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції». Висновки, зроблені відповідачем, є незаконними, необгрунтованими, зробленими на підставі перекручуванням норм чинного законодавства, і такі дії відповідача грубо порушують положення ст.19 Конституції України.
Також відповідачем 02.10.2024 надані пояснення щодо господарських взаємовідносин позивача із ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА».
13.11.2024 відповідач надав до суду пояснення щодо взаємовідносини ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» та ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М.КУЗЬМІНА».
09.12.2024 до суду надійшли пояснення представника відповідача, у яких він зазначає, що в ході судового засідання, яке відбулося 13.11.2024 у суду виникло питання щодо сум, які були задекларовані позивачем по взаємовідносинам з ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» (далі - ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ»). Судом з`ясовувалося, які суми були включені до складу ППР від 30.11.2023 № 000/1048/32-00-07-06-19. Щодо цього питання суду відповідач зазначає, що ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» на адресу ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» було виписано податкові накладні у лютому 2023 року на суму ПДВ- 15 823 128,86 грн, в березні 2023 року на суму ПДВ- 7 384 502,67 грн, квітні 2023 року на суму ПДВ - 129 937,20 грн, травні 2023 року на суму ПДВ 6 963 757,26 грн, липень 2023 року на суму ПДВ 14 764 703,87 грн., серпні 2023 року на суму ПДВ 11 919 416,75 гривень на постачання металопродукції. Дані суми відображені в табличному вигляді у додатку «Розрахунок ППР», який був долучений відповідачем до матеріалів справи в колонці №3 «Всього включено в ДОД.1 ОСНОВНИЙ».Також сформовані по взаємовідносинам з даним контрагентом суми ПДВ розшифровані в акті перевірки від 16.11.2023 року № 1128/32-00-07-04-14/30926946 на 22 сторінці, де відповідно зазначено: «…В ході аналізу, наданих до перевірки первинних документів по взаємовідносинах з ПРАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М.КУЗЬМІНА» встановлено наступне: складені податкові накладні по першій події - перерахування коштів сума ПДВ складає 56 318 587 грн.; складені податкові накладні по першій події - отримання ТМЦ сума ПДВ складає 666 859 грн. Таким чином, з урахуванням Указу Президента України від 12.05.2023 № 279/2023, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 на порушення пунктів 198.2, 198.6 ст. 198 ПКУ встановлено завищення податкового кредиту, що віднесений до складу рядка 10 податкової декларації за серпень 2023 на суму 56 318 587 грн…». Відповідно до норм Податкового кодексу: п. 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису. Пунктом п.198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Від учасників справи до суду надійшли:
12.02.2024 від позивача - заява про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії рішень судів першої і апеляційної інстанцій у справі №160/4145/23;
26.02.2024 від відповідача - заява про долучення до матеріалів справи відповідь Управління СБУ в Івано-Франківській області від 05.10.2023 №60/6/4146 та додатки до Акту документальної позапланової невиїзної перевірки позивача;
16.04.2024 від відповідача - заява про долучення до матеріалів справи рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» та Додаток 1 до цього;
13.05.2024 від позивача - заява про долучення до матеріалів справи копій рішень судів у справах №280/712/23, №280/1507/23, №280/1040/23;
15.05.2024 від відповідача - заява про приєднання до матеріалів справи Додаток 10 до акту перевірки; копії рішень судів у справі №280/712/23;
30.05.2024 від позивача - заява про приєднання до матеріалів справи копій довіреностей на посадових осіб позивача, які отримували товар від постачальників;
02.07.2024 від позивача - копія постанови Верховного Суду від 25.06.2024 у справі №280/1040/23;
20.09.2024 від позивача - копія постанови Верховного Суду від 13.09.2024 у справі №280/1507/23;
13.11.2024 від позивача - копія наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України №14-КВ від 15.11.2023 про відповідність ПрАТ «Дніпроспецсталь» критеріям визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Ухвалою від 16.01.2024 справа була призначена до розгляду у підготовчому засіданні на 12 лютого 2024 року на 11:00 год.
Підготовчі засідання у справі були проведені 12.02.2024, 13.03.2024.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 13.03.2024 суд закрив підготовче провадження у справі і призначив розгляд справи по суті на 01.04.2024 на 10:00 год.
Розгляд справи по суті проведено 17.04.2024, 15.05.2024, 12.06.2024, 03.07.2024, 19.08.2024, 02.09.2024, 02.10.2024, 23.10.2024, 13.11.2024, 09.12.2024, 15.01.2025, 05.02.2025, 19.05.2025, 11.06.2025.
25.09.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Кучугурної Н.В. у службовому відрядженні.
26 лютого 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Кучугурної Н.В. на лікарняному.
28.02.2024, 01.04.2024, 03.06.2024 справа була знята з розгляду у зв`язку із оголошенням сигналу повітряної тривоги на території Дніпропетровської області і м. Дніпра.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував і наполягав на відмові у їх задоволенні.
У судовому засіданні 11.06.2025 суд проголосив вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Видами діяльності Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» (позивач) є: виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі (основний) (код КВЕД 24.20), виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (код КВЕД 25.11), професійно-технічна освіта (код КВЕД 85.32), оптова торгівля металами та металевими рудами (код КВЕД 46.72), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), діяльність у сфері архітектури (код КВЕД 71.11), відновлення відсортованих відходів (код КВЕД 38.32).
За результатами проведеної перевірки був складений Акт від 16.11.2023 №1128/32-00-07-06-14/30926946 (далі Акт).
Згідно з цим Актом, документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн»:
Абз. а) п.198.1, 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст.44, ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ з урахуванням уточнюючих розрахунків за серпень 2023 року на суму 91302715 грн. Вищезазначене призвело до порушення: п.200.1 абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) в серпні 2023 року в розмірі 22514982 грн; п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму, що підлягає відшкодуванню в серпні 2023 року в розмірі 68787733 грн. Крім того, на порушення п. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування за серпень 2023 року на суму 74745559 грн.
Користуючись правом, передбаченим п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України позивачем протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання Акту було подано контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення, в яких позивач навів доводи щодо незгоди з висновками, наведеними в акті перевірки, та надав докази на їх підтвердження.
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за результатом розгляду заперечень доводи позивача було відхилено.
30 листопада 2023 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі Акту були винесені податкові повідомлення-рішення № 000/1047/32-00-07-06-19 і № 000/1048/32-00-07-06-19.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення № 000/1048/32-00-07-06-19, на підставі Акту встановлено порушення встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість 91281397 грн.
Не погоджуючись з указаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до положень пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За змістом підпункту «а» пункту 187.1. статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, а саме дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
За положеннями пункту 200.2 статті 200 ПК України для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена, крім того, податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС України щодо достовірності доказів.
Ці вимоги однаковою мірою стосуються формування й інших показників податкового обліку, в тому числі, доходу і податкових зобов`язань з ПДВ за господарськими операціями, оскільки податковий облік, як і будь-який облік, обов`язковість якого встановлена законом, не може ґрунтуватися на недостовірних даних.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.
Так, суд установив, що позивачем були укладені договори із контрагентами постачальниками: Товариством з Обмеженою відповідальністю «Стандарт-Днепр», Товариством з обмеженою відповідальністю «Істок-Автозапчастина», Товариством з обмеженою відповідальністю «Форнас Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Армаг», Товариством з обмеженою відповідальністю «МІН-РА», Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , Приватним акціонерним товариством «РС в Україні», ТО НВКФ «Лакс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-Технотканина», Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбаспідшипник», Приватним підприємством «Молоток», Приватним підприємством «Скарб-99», Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр», Товариством з обмеженою відповідальністю «Пром-Океан», Товариством з обмеженою відповідальністю «Флагман-Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «АДФ Дніпро», Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «МСК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Шиноман», Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджікал Системс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Цем», Товариством з обмеженою відповідальністю «Комета НВП», Товариством з обмеженою відповідальністю «РТК-Лідер», ТОВ НВП «Індустріал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Радос СВ», ТОВ НВП «Укртрейд».
Між ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукове виробниче підприємство «Індустріал» (постачальник) укладено договір, згідно з яким, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві абразивні матеріали, абразивний інструмент, запчастини та оснащення (надалі - Товар), у кількості та номенклатурі, наведеними у відповідних Специфікаціях, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар на умовах, передбачених цим договором.
Між ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджікал Системс» укладено договір на поставку приводів для автоматичного промивання фільтру, реле перепаду тиску.
Постачання товару за вказаними договорами здійснювалося позивачу на підставі підписаних сторонами договорів специфікацій.
Факт відвантаження товару позивачу за договорами підтверджується відповідними видатковими накладними.
Факт транспортування зазначеного товару підтверджується товаро-транспортними накладними і накладними поштового оператора.
Оприбуткування товару, поставленого переліченими вище контрагентами, здійснювалося позивачем на підставі прибуткових ордерів.
Придбані позивачем товари були сплачені, що підтверджується відповідними рахунками на оплату та платіжними інструкціями.
В подальшому, придбані позивачем товари за вказаними договорами, були списані у виробництво, що підтверджується накладними-вимогами на відпуск матеріалів та картками складського обліку.
Податковий кредит за вищевказаними операціями було відображено позивачем на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Господарські операції за цими договорами підтверджуються: актами виконаних робіт, рахунками-фактурами, калькуляціями, актами приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів, платіжними інструкціями про оплату цих робіт.
Податковий кредит за вищевказаними операціями було відображено позивачем на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Між ПРАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» (підприємство) і Приватним акціонерним товариством «Морський регістр судноплавства в Україні» (регістр) укладено договір №17.005.180 від 17.11.2017, згідно з яким, за заявкою підприємства регістр приймає на себе здійснення огляду і технічного нагляду за матеріалом, виробом, процесом стальні безшовні труби із нержавіючої сталі у відповідності з виданим регістром підприємству Свідоцтвом про визнання виробника.
Господарські операції за цими договорами підтверджуються: актами здачі-приймання наданих послуг, рахунками, платіжними інструкціями про оплату послуг.
Податковий кредит за вищевказаними операціями було відображено позивачем на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом під час розгляду справи були досліджені наведені вище первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, є підставою для податкового обліку.
Надані позивачем первинні документи спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту.
При цьому, всі первинні документи, надані позивачем, відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення. Тоді як, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ПРАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Таким чином, первинні документи, надані позивачем на підтвердження дійсності вказаних господарських операцій, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які достовірно відображені у бухгалтерському обліку є підставою для формування податкового кредиту.
Суд зазначає, що відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Суд відхиляє доводи відповідача про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів з огляду лише на податкову інформацію щодо його контрагента (відсутність достатніх трудових ресурсів осіб з відповідною спеціальною освітою, відсутність основних засобів, необхідних складських, виробничих приміщень та обладнання у періоді, що перевірявся тощо; дослідження ланцюга постачання), оскільки відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це.
Суд зазначає, що відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Відповідачем в Акті зазначено про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування по декларації з ПДВ по операціям з ПРаТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» за період серпень 2023 року на суму 56318587 грн і про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування по декларації з ПДВ по операціям із ПрАТ «Нікопольський завод технологічного оснащення» на суму 33988905 грн, акціонерним власником якого з часткою 25% акцій є ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», тобто, позивач, як акціонерний власник, який має прямий вирішальний вплив на ПрАТ «Нікопольський завод технологічного оснащення» задіяв зазначене підприємство в схемі придбання прудків у ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. М.М. КУЗЬМІНА». Отже, фактичний отримувач грошових коштів за поставлені ТМЦ є ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. М.М. КУЗЬМІНА».
Так, у Постанові КМУ № 187 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України постановив:
Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:
1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):
громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;
юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;
юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.
Зазначене обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України:
які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій;
визначених розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій, прийнятим відповідно до Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2004 р. №812 Деякі питання оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану (Офіційний вісник України, 2004 р., № 26, ст. 1696);
щодо яких за поданням міністерства, іншого державного органу у зв`язку з провадженням такими юридичними особами діяльності, необхідної для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України або подолання її наслідків, Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про тимчасове управління державою відповідними акціями, корпоративними правами або іншими правами участі (контролю), що належать Російській Федерації або особі, пов`язаній з державою-агресором;
2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна;
3) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або на користь Російської Федерації.
1) правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними;
2) нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.
3. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.
Суд зазначає, що Постанова КМУ № 187 прийнята саме з метою посилення захисту інтересів держави Україна та припинення шляхів фінансування юридичних осіб, пов`язаних з російською федерацією, що неминуче призводить до опосередкованого фінансування неспровокованої військової агресії проти України, та встановлення мораторію на виконання зобов`язань за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України, перед юридичними особами, у тому числі, створеними та зареєстрованими відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються ПК України, отже відповідні права не можуть встановлюватись, змінюватись або припинятись підзаконними нормативно-правовими актами.
Питання яким надається визначення нікчемних (недійсних) правочинів врегульовано положеннями Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину.
Згідно із ст. 215 ЦК України недійсні правочини поділяються на нікчемні та оспорювані.
Нікчемні правочини - якщо їх недійсність установлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).
Оспорювані правочини - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує їх дійсність на підставах, визначених законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Нікчемними, зокрема, є правочини, що вчинені:
без додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення (ст. 220 ЦК України);
малолітньою особою за межами своєї цивільної дієздатності (ст. 221 ЦК України);
особою, цивільна дієздатність якої обмежена за межами її цивільної дієздатності (ст. 223 ЦК України);
без дозволу органів опіки та піклування (ст. 224 ЦК України);
якщо своєю суттю порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України) тощо.
Статтею 228 ЦК України встановлені правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.
Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Таким чином, правочин може вважатися нікчемним, якщо його недійсність прямо установлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями п.п 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
В межах цієї справи не встановлено, що податковий орган реалізував своє право на звернення до суду з питань визнання правочинів між позивачем та ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ім. М.М. КУЗЬМІНА», який є юридичною особою - резидентом України недійсними, та між позивачем і ПрАТ «Нікопольський завод технологічного оснащення», а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за спірними договорами, якими відповідач у спірних перевіряємих періодах вважав нікчемними, відповідно до Постанови КМ України № 187.
Станом на час виникнення спірних правовідносин у спірний перевіряємий період ні Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 2 травня 2015 року № 389-VIII у відповідності до якого прийнята Постанова КМ України № 187, ні будь - який інший закон, зокрема і ПК України не визнавав нікчемними господарські відносини укладеними між двома господарюючими суб`єктами, які є юридичними особами - резидентами України, що зареєстровані на перебувають на податковому обліку.
З огляду на вимоги законодавства, яким врегульоване питання нікчемності правочинів, суд зазначає, що Постанова КМУ № 187 не є законом, а є підзаконним актом, який не містить положень щодо її впливу на взаємовідносини у податковій сфері, зокрема, щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Також, з наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань кінцевим беніфіціарним власником ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» є ОСОБА_3, Франція. Належність вказаної особи до громадянства Франції підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорту.
Також надана структура власності ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», з яких не вбачається наявності у позивача кінцевого бенефіціарного власника, члена або учасника (акціонера), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, російської федерації, громадянина російської федерації, або юридичної особи, створеної та зареєстрованої відповідно до законодавства російської федерації.
Відповідно до п.17.3. ст.17 ПК України, права платника податку, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, можуть бути обмежені у разі застосування до платника податків спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Пункти 21-1.1.-21-1.2 ст.21-1 ПК України передбачають, що контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», шляхом здійснення, серед іншого, таких заходів: зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Відповідно до п.200.4-1 ст.200 ПК України, платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення. Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Поряд з цим, доказів того, що до ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» у порядку, встановленому Законом України «Про санкції» прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), до матеріалів справи не надано.
Крім цього, не зважаючи на зауваження відповідача щодо перебування у складі засновників, учасників ПрАТ ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ІМ. А.М.КУЗЬМІНА певних фізичних та юридичних осіб, відносно яких є питання щодо приналежності (пов`язаності) їх до рф, то станом на час проведення податкових перевірок та винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, ПрАТ ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ІМ. А.М.КУЗЬМІНА не перебував під санкційними обмеженнями, які приймались РНБО та вводились в дію відповідним Указом Президента України.
Щодо посилання відповідача на наявність кримінального провадження, суд зазначає таке.
Щодо цих обставин суд зазначає, що відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, надано не було.
На цей час у суду відсутні відомості про наявність вироку у кримінальній справі чи будь-якого іншого кінцевого рішення у кримінальній справі.
Таким чином, відповідачем не підтверджено обставин, які мають наслідком відсутність права ПРАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» на отримання заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ за операціями з ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ІМ. А.М.КУЗЬМІНА» та з ПрАТ «Нікопольський завод технологічного оснащення».
Крім цього, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05 червня 2025 року у справі № 160/4145/23.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частинами 1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № 000/1047/32-00-07-06-19 від 30 листопада 2023 року (Форма «В1») і податкове повідомлення-рішення № 000/1048/32-00-07-06-19 від 30 листопада 2023 року (Форма «В4») винесені Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн».

Відповідач: Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Повний текст рішення складено 21.07.2025.

Суддя Н.В. Кучугурна