Справа № 520/20790/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 р. Справа № 520/20790/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., повний текст складено 08.04.25 по справі № 520/20790/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.04.2024 року №95 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоди роботи з 04.05.1992 року по 21.05.1992 року, з 22.05.1992 року по 18.06.1992 року з 04.01.1993 року по 11.04.1993 року, з 05.08.1993 року по 15.11.1994 року; з 16.11.1994 року по 16.02.1995 року; з 17.02.1995 року по 07.04.1995 року; з 08.04.1995 року по 09.06.1995 року; з 10.06.1995 року по 01.10.2000 року; з 02.10.2000 року по 12.04.2002 року; з 13.04.2002 року по 07.04.2008 року; з 08.04.2008 року по 16.06.2009 року; з 17.06.2009 року по 11.10.2009 року, з 13.10.2009 року по 09.12.2009 року, 10.12.2009 року по 04.05.2011 року, з 05.05.2011 року по 08.08.2011 року, з 09.08.2011 року по 14.10.2011 року, з 11.11.2011 року по 26.04.2012 року, з 27.04.2012 року по 13.04.2013 року, з 16.04.2013 року по 14.07.2013 року, з 1.11.2013 року по 01.07.2014 року, з 12.08.2014 року по 04.07.2017 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2024 року №95 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.04.2024 № 95. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди роботи з 04.05.1992 року по 21.05.1992 року, з 22.05.1992 року по 18.06.1992 року з 04.01.1993 року по 11.04.1993 року, з 05.08.1993 року по 15.11.1994 року; з 16.11.1994 року по 16.02.1995 року; з 17.02.1995 року по 07.04.1995 року; з 08.04.1995 року по 09.06.1995 року; з 10.06.1995 року по 01.10.2000 року; з 02.10.2000 року по 12.04.2002 року; з 13.04.2002 року по 07.04.2008 року; з 08.04.2008 року по 16.06.2009 року; з 17.06.2009 року по 11.10.2009 року, з 13.10.2009 року по 09.12.2009 року, 10.12.2009 року по 04.05.2011 року, з 05.05.2011 року по 08.08.2011 року, з 09.08.2011 року по 14.10.2011 року, з 11.11.2011 року по 26.04.2012 року, з 27.04.2012 року по 13.04.2013 року, з 16.04.2013 року по 14.07.2013 року, з 01.11.2013 року по 01.07.2014 року, з 12.08.2014 року по 04.07.2017 року, з урахуванням висновків суду. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до заяви № 3223 від 29.04.2024 не були долучені уточнюючі довідки, які дають право для призначення пенсії на пільгових умовах, тому відсутні підстави в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно зі статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області.

Рішенням відділу перевірки пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.04.2024 року №95 в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно зі статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено. Рішення обґрунтоване тим, що до заяви позивача від 29.04.2024 року №3223 щодо переведення пенсії не були долучені уточнюючі довідки, які дають право для призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.04.2024 № 95, яке підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2024, зарахувавши до пільгового стажу його роботи за Списком №1 періоди роботи з 04.05.1992 року по 21.05.1992 рік, з 22.05.1992 року по 18.06.1992 року з 04.01.1993 року по 11.04.1993 року, з 05.08.1993 року по 15.11.1994 року; з 16.11.1994 року по 16.02.1995 року; з 17.02.1995 року по 07.04.1995 року; з 08.04.1995 року по 09.06.1995 року; з 10.06.1995 року по 01.10.2000 року ; з 02.10.2000 року по 12.04.2002 року; з 13.04.2002 року по 07.04.2008 року; з 08.04.2008 року по 16.06.2009 року; з 17.06.2009 року по 11.10.2009 року, з 13.10.2009 року по 09.12.2009 року, 10.12.2009 року по 04.05.2011 року, з 05.05.2011 року по 08.08.2011 року, з 09.08.2011 року по 14.10.2011 року, з 11.11.2011 року по 26.04.2012 року, з 27.04.2012 року по 13.04.2013 року, з 16.04.2013 року по 14.07.2013 року, з 01.11.2013 року по 01.07.2014 року, з 12.08.2014 року по 04.07.2017 року, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абз. 1, 2 п.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абз.3 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Отже, з огляду на викладене, з 01.10.2017 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Таким чином, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці. Значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону №1788-ХІІ і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

При цьому, за правилами застосування Списку № 1, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме: розділ 1, підрозділ I, пункт "а", позиція 1010100а - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах; позиція 1010300а, - "а" Робітники: 1010300а -14008 Машиністи підземних самохідних машин..

Також постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема, передбачено розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1.1а, - Усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Судом встановлено, що періоди роботи позивача з 04.05.1992 по 21.05.1992, з 22.05.1992 по 18.06.1992, з 04.01.1993 по 11.04.1993, з 05.08.1993 по 15.11.1994, з 16.11.1994 по 16.02.1995, з 17.02.1995 по 07.04.1995, з 08.04.1995 по 09.06.1995, з 10.06.1995 по 01.10.2000, з 02.10.2000 по 12.04.2002, з 13.04.2002 по 07.04.2008, з 08.04.2008 по 16.06.2009, з 17.06.2009 по 11.10.2009, з 13.10.2009 по 09.12.2009, 10.12.2009 по 04.05.2011, з 05.05.2011 по 08.08.2011, з 09.08.2011 по 14.10.2011, з 11.11.2011 по 26.04.2012, з 27.04.2012 по 13.04.2013, з 16.04.2013 по 14.07.2013, з 01.11.2013 по 01.07.2014, з 12.08.2014 по 04.07.2017 не зараховано до спеціального пільгового стажу за Списком №1, оскільки позивачем не було надано уточнюючих довідок, звернення на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії відсутнє.

Однак, згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач працював:

- з 04.05.1992 по 21.05.1992 - на посаді учня підземного гірничого робітника першого розряду з повним робочим днем під землею Шахтоуправліня "Луганське" ВО "Луганськвугілля" (з 1997 року - Дочірнє підприємство "Шахтоуправління "Луганське" ДХК "Луганськвугілля") ;

- з 22.05.1992 по 18.06.1992 - підземним гірничим робітником третього розряду з повним робочим днем під землею;

- з 04.01.1993 по 11.04.1993 - підземним гірничим робітником третього розряду з повним робочим днем під землею;

- з 05.08.1993 по 15.11.1994 - підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

- з 16.11.1994 по 16.02.1995 - помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею;

- з 17.02.1995 по 07.04.1995 - заступником начальника дільниці з повним робочим днем під землею;

- з 08.04.1995 по 09.06.1995 - начальником дільниці з повним робочим днем під землею;

- з 10.06.1995 по 01.10.2000 - підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

- з 02.10.2000 по 12.04.2002 - підземним помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею;

- з 13.04.2002 по 07.04.2008 - начальником підземної дільниці з повним робочим днем під землею;

- з 08.04.2008 по 16.06.2009 - заступником директора по підземному транспорту (посада, пов`язана із підземними роботами);

- з 17.06.2009 по 11.10.2009 - виконуючим обов`язки заступника директора з виробництва (посада, пов`язана із підземними роботами);

- з 13.10.2009 по 09.12.2009 працював виконуючим обов`язки головного інженера, пов`язаним із підземними роботами, тимчасово на Відокремленому підрозділі "Черкаська" Державного підприємства "Луганськвугілля";

- з 10.12.2009 по 04.05.2011 - головним інженером, пов`язаним із підземними роботами;

- з 05.05.2011 по 08.08.2011 - виконуючим обов`язки директора шахти, пов`язаним із підземними роботами;

- з 09.08.2011 по 14.10.2011 - виконуючим обов`язки директора шахти, пов`язаним із підземними роботами;

- з 11.11.2011 по 26.04.2012 - помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею на ТОВ «ШАХТА «БІЛОРІЧЕНСЬКА» ;

- з 27.04.2012 по 13.04.2013 - виконуючим обов`язки заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею, згідно запису в трудовій книжці №25 "За результатом атестації робочих місць за умовами праці підтверджене право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 - наказ від 23.11.2011 року;

- з 16.04.2013 по 14.07.2013 - виконуючим обов`язки головного інженера шахти Відокремленого підрозділу "Шахта імені Артема" Державного підприємства "Луганськвугілля", згідно запису в трудовій книжці № 31 "За результатом атестації робочих місць за умовами праці головного інженера проатестовано за списком № 1;

- з 17.07.2013 по 12.09.2013 - начальником зміни з охорони праці, із зайнятістю на підземних роботах 50% на Відокремленому підрозділі "Черкаська" Державного підприємства "Луганськвугілля" ;

- з 18.09.2013 по 28.10.2013 - помічником начальника підземної дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем під землею на Відокремленому підрозділі "Шахтоуправління "Луганське" Державного підприємства "Луганськвугілля";

- з 01.11.2013 по 01.07.2014 - головним інженером, пов`язаний із підземними роботами на ТОВ "Ремавтоматика", згідно запису № 38 робоче місце атестоване за Списком № 1 (наказ від 20.03.2009 року № 62);

- з 12.08.2014 по 04.07.2017 - гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці підготовчих робіт № 1 на Виробничому структурному підрозділі "Шахтоуправління "Павлоградське" ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля", згідно запису в трудовій книжці №41 "За результатом атестації робочих місць за умовами праці підтверджене право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1.

Суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці позивача за періоди роботи з 04.05.1992 по 07.04.2008, з 11.11.2011 по 14.07.2013, з 18.09.2013 по 04.07.2017 містять відомості щодо характеру роботи позивача - з повним робочим днем під землею та атестацію робочого місця за Списком №1.

Окрім того, підрозділом 1 «Підземні роботи» Розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, […] на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею з обслуговування вищезазначених робітників та службовців […].

Також, у спірний період роботи позивача був чинний Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. При цьому, посада заступника головного інженера та головного інженера, обов`язки якого позивач виконував, передбачені розділом І «Гірничі роботи» підрозділом 1.1.б. «Роботи на поверхні кар`єрів, розрізів, шахт і рудників» цього Списку № 2.

У трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено, що він з 08.04.2008 по 16.06.2009 працював заступником директора по підземному транспорту (посада, пов`язана із підземними роботами); з 17.06.2009 по 11.10.2009 - виконуючим обов`язки заступника директора з виробництва (посада, пов`язана із підземними роботами); з 13.10.2009 по 09.12.2009 - виконуючим обов`язки головного інженера, пов`язаним із підземними роботами, тимчасово на Відокремленому підрозділі "Черкаська" Державного підприємства "Луганськвугілля"; з 10.12.2009 по 04.05.2011 - головним інженером, пов`язаним із підземними роботами; з 05.05.2011 по 08.08.2011 виконуючим обов`язки директора шахти, пов`язаним із підземними роботами, з 17.07.2013 по 12.09.2013 - начальником зміни з охорони праці, із зайнятістю на підземних роботах 50% на Відокремленому підрозділі "Черкаська" Державного підприємства "Луганськвугілля".

Отже, враховуючи записи у трудовій книжці позивача та вищезазначені приписи нормативно - правових актів щодо віднесення професій позивача до робіт, які дають право на отримання пільгової пенсії (обставини чого не ставляться відповідачем під сумнів у спірному рішенні від 29.04.2024 №95), суд доходить висновку про безпідставність вимог ГУ ПФУ в Харківській області щодо надання уточнюючих довідок, як підставу для зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу та права на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У спірних правовідносинах, суд також враховує, що з огляду на обставини, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова пенсійного органу позивачу у реалізації його конституційного права на перехід на пенсію за Списком №1 з підстави ненадання позивачем уточнюючих довідок з підприємства, яке наразі знаходиться на окупованій території (які позивач намагався отримати шляхом направлення адвокатського запиту на адресу ліквідатора підприємства) не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, оскільки така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії ГУ ПФУ в Харківській області (крім не надання позивачем уточнюючих довідок) у спірному рішенні від 29.04.2024 № 95 не зазначено.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення від 29.04.2024 року №95 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (рішення), які є предметом оскарження, надано не було.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, з урахуванням ч.1 ст.308 КАС України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.04.2024 №95 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2024, зарахувавши до пільгового стажу його роботи за Списком №1 періоди роботи з 04.05.1992 року по 21.05.1992 рік, з 22.05.1992 року по 18.06.1992 року з 04.01.1993 року по 11.04.1993 року, з 05.08.1993 року по 15.11.1994 року; з 16.11.1994 року по 16.02.1995 року; з 17.02.1995 року по 07.04.1995 року; з 08.04.1995 року по 09.06.1995 року; з 10.06.1995 року по 01.10.2000 року ; з 02.10.2000 року по 12.04.2002 року; з 13.04.2002 року по 07.04.2008 року; з 08.04.2008 року по 16.06.2009 року; з 17.06.2009 року по 11.10.2009 року, з 13.10.2009 року по 09.12.2009 року, 10.12.2009 року по 04.05.2011 року, з 05.05.2011 року по 08.08.2011 року, з 09.08.2011 року по 14.10.2011 року, з 11.11.2011 року по 26.04.2012 року, з 27.04.2012 року по 13.04.2013 року, з 16.04.2013 року по 14.07.2013 року, з 01.11.2013 року по 01.07.2014 року, з 12.08.2014 року по 04.07.2017 року, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи з урахуванням встановлених та доведених фактів із наведенням належних висновків та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 по справі № 520/20790/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов