Справа № 160/21522/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
08.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з розрахунку 30 000 грн. на місяць пропорційно часу його участі у здійсненні бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у розмірі 45 483 грн, з яких: за період з 01.12.2023 року по 16.12.2023 року включно та з 23.12.2023 року по 31.12.2023 року включно, в розмірі 24 193 грн., а також за період з 01.01.2024 року по 16.01.2024 року включно та з 20.01.2024 року по 25.01.2024 року включно, в розмірі 21 290 грн.
Позивач зауважив, що невиплата додаткової винагороди з посиланням на означені вище службові листи є протиправною, а листи носять рекомендаційний характер, та не є нормативно-правовим актом як зазначив ВС у постанові від 02.04.2019 року по справі №822/1878/18.
Ухвалою від 13.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою витребувано від військової частини НОМЕР_1 :
- витяги з бойових розпоряджень, якими вищим командуванням визначалися бойові (спеціальні) завдання військовій частині НОМЕР_1 , а також якими військовою частиною НОМЕР_1 мені визначалися бойові (спеціальні) завдання у вказаному періоді, зокрема:
- Перелік бойових розпоряджень військової частини НОМЕР_1 за грудень 2023 року - січень 2024 року, якими ОСОБА_1 визначалися бойові (спеціальні) завдання;
- витяг з розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.06.2022 року №3869, в частині включення ІНФОРМАЦІЯ_3 до складу сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- витяг з бойових розпоряджень ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.06.2022 року №п/313/ОКП/1551т, від 11.02.2023 року №БР-ОСУВ/ОГ/466дск/п, від 22.12.2023 року №БР-ОСУВ/ОГ/4473дск/п, від 12.01.2024 року №БР-ОСУВ/ОГ/190дск/п, в частині визначення ІНФОРМАЦІЯ_4 завдань;
- витяги з бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 (на підтвердження залучення ОСОБА_1 до виконання бойових (спеціальних) завдань із забезпечення інформаційного супроводу діяльності та задоволення інформаційних потреб особового складу військових частин (підрозділів)) або довідку про виконання зазначених завдань (в разі неможливості)
- копії службових листів ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.01.2024 року №306/фес/398, від 29.01.2024 року №306/фес/860, від 29.01.2024 року №306/фес/816.
26.08.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Окрім іншого, позивач зазначив, що листом від 04.08.2024 року в/ч відмовила позивачу у задоволенні його вимоги з посиланням на ряд службових листів, які за своєю юридичною силою жодним чином не посилаються на Закони України. Тож, позивачем не порушено строк звернення до суду. Позивач повторно зауважив, що визначення службових листів підставою для невиплати додаткової винагороди суперечить законодавству.
26.08.2024 року від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Згідно із бойовим розпорядженням командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 11.02.2023 року за №БР-ОСУВ/ОГ/466дск/п особовий склад Військової частини НОМЕР_1 був залучений до складу сил і засобів та поставлено завдання відповідно до ст. 3, 8 Закону України "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України".
16.01.2024 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов службовий лист тимчасово-виконуючий обов`язки начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.01.2024 за вих. №306/фес/398, в якому було визначено, що з метою забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю, дотримання принципів законності та ефективного використання бюджетних коштів, уникнення ризиків переплат грошового забезпечення начальник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 наказав командиру військової частини НОМЕР_1 :
- комендантської служби, в тому числі на блокпостах;
- збору, охорони та супроводження військовополонених з місць (місцевостей), де вони утримуються після взяття їх в полон, до таборів для тримання військовополонених або дільниць для тримання військовополонених;
- охорони військових об`єктів (військових містечок; пунктів тимчасової дислокації; базових таборів; місць зосередження сил та засобів; станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів);
Службовим листом начальник штабу - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.01.2024 за вих. №306/фес/760 визначено, що з метою забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю, дотримання принципів законності та ефективного використання бюджетних коштів, уникнення ризиків переплат грошового забезпечення начальник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 наказав командиру військової частини НОМЕР_1 :
- комендантської служби, в тому числі на блокпостах;
- збору, охорони та супроводження військовополонених з місць (місцевостей), де вони утримуються після взяття їх в полон, до таборів для тримання військовополонених або дільниць для тримання військовополонених;
- охорони військових об`єктів (військових містечок; пунктів тимчасової дислокації; базових таборів; місць зосередження сил та засобів; станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово- медичних закладів);
- всебічного забезпечення ведення операцій, бойових (спеціальних) дій в частині супроводження військових вантажів.
Відповідно до службового листа начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.02.2024 за вих. №306/фес/816 визначено, що з метою забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю, дотримання принципів законності та ефективного використання бюджетних коштів, уникнення ризиків переплат грошового забезпечення начальник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 наказав командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати нарахування та виплату додаткової винагороди за виконання завдань, визначених п. 1 службового листа від 29.01.2024 №306/фес/760, а також, за виконання завдань щодо боротьби з диверсійно-розвідувальними групами.
Відтак, відповідач, вважаючи, що позивач у періоди з 01.12.2023 року по 16.12.2023 року, з 23.12.2023 року по 31.12.2023 року, з 01.01.2024 року по 16.01.2024 року та з 20.01.2024 року по 25.01.2024 року жодних завдань, визначених у службових листах від 16.01.2024 року за вих. №306/фес/398; від 29.01.2024 року за вих. №306/фес/760 та від 01.02.2024 року за вих. №306/фес/816, не виконував, то спірна винагорода правомірно не нараховувалась та не виплачувалась.
Позивач, вважаючи вказану бездіяльність протиправною, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року за №2232-XII (надалі, також -Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
Пунктом 8 постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком №260.
Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"(надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.
Відповідно до абз.абз. 16, 22 п.2 розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.
Згідно з п.1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
- управління підпорядкованими підрозділами під час ведення (підготовки) бойових (спеціальних) дій тощо;
- охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів (в тому числі з забезпечення функціонування системи зв`язку, експлуатаційно-технічного обслуговування, логістичного, медичного, фінансово-економічного, юридичного, морально-психологічного, кадрового, документаційного забезпечення, забезпечення скритим управлінням військами, шифрованим та кодовим зв`язком, підтримки);
- протидія інформаційно психологічному впливу противника;
- вивчення та аналіз морально-психологічного стану особового складу підрозділів;
- інформаційний супровід діяльності та задоволення інформаційних потреб особового складу військових частин (підрозділів).
Щодо посилання військової частини НОМЕР_1 на відмову в нарахуванні та виплаті додаткової винагороди на підставі службових листів від 16.01.2024 №306/фес/398, від 29.01.2024 №306/фес/760 та від 01.02.2024 №306/фес/816, суд зазначає наступне.
Згідно з постановою Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі №822/1878/18, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, вони можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.
Таким чином, доводи позивача є обгрунтованими, що службові листи від 16.01.2024 №306/фес/398, від 29.01.2024 №306/фес/760 та від 01.02.2024 №306/фес/816, на які посилається відповідач, як на підставу для невиплати додаткової грошової винагороди, не можуть вважатися актами, які затверджено Військовою службою правопорядку Збройних Сил України, а є лише службовою кореспонденцією, яка носить лише роз`яснювальний, інформаційний або рекомендаційний характер.
Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в визначеній позивачем сумі, суд зазначає, що розрахунок грошового забезпечення є компетенцією відповідача як суб`єкта, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, а тому, саме на відповідача покладається такий обов`язок. При цьому, суд є правозастосовним органом та не може підміняти суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до виключної компетенції такого суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд вважає їх передчасними та такими, що наразі не підлягають задоволенню.
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з розрахунку 30 000 грн. на місяць пропорційно часу його участі у здійсненні бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за періоди: з 01.12.2023 року по 16.12.2023 року включно та з 23.12.2023 року по 31.12.2023 року включно, з 01.01.2024 року по 16.01.2024 року включно та з 20.01.2024 року по 25.01.2024 року включно.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко