Справа № 140/3825/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3825/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Іваницький Ярослав Олегович звернулася в суд в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) в якому заявлені наступні вимоги:

1) Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 недоотриманого ним грошового забезпечення у розмірі 363 315,35 грн. за час безпідставного призупинення військової служби у період з 21.04.2023 року по 03.11.2024 року

2) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане ним грошового забезпечення у розмірі 363 315,35 грн. за час безпідставного призупинення військової служби у період з 21.04.2023 року по 03.11.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що відповідач своїми діями (бездіяльністю), незаконно позбавило позивача з 21.04.2023 по 03.11.2024 усіх виплат грошового забезпечення.

Зауважує що відповідно до наказу №316 від 04.11.2024, ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі з 02.11.2023 та зараховано на всі види забезпечення. В подальшому згідно з наказом №340 від 28.11.2024 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби.

Водночас, оскільки всупереч положенням ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 не було виплачено недоотримане грошове забезпечення представник позивача подав відповідну заяву до в/ч НОМЕР_1 із вимогою про виплату належного позивачу грошового забезпечення за час безпідставного призупинення військової служби. Однак вказана заява проігнорована командуванням в/ч НОМЕР_1 .

З даними діями (бездіяльністю) в/ч НОМЕР_1 позивач категорично не погоджується та вважає їх протиправними, та з наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.38-41) представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, у зв`язку з тим, що з 01.05.2023 солдат ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні командира, був знятий з усіх видів забезпечення, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №126 від 01.05.2023, то усі виплати йому було призупинено з дня самовільного залишення частини, згідно пункту 15 Наказу №260. Наказ командира в/ч НОМЕР_1 щодо призупинення виплати грошового забезпечення було винесено на законних підставах, передбачених вищевказаними законодавчими актами. Цей наказ залишається дійсним, він не оспорювався позивачем, до нього не вносились зміни.

Зауважує, що позивач перебував за своїм місцем проживання безпідставно та законно вважається таким, що самовільно залишив місце служби. Цей факт підтверджується, а не спростовується постановою про закриття кримінального провадження від 30.10.2024 року, в якій вказано: «... в ході проведення досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 21.04.2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ...». Тобто, хоча кримінальне провадження і було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, проте самовільне залишення частини в ході досудового слідства не спростовано.

В подальшому, на підставі постанови про закриття кримінального провадження слідчого відділу Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 30.10.2024 року, солдата ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі з 02.11.2023 року та зараховано на всі види забезпечення. Позивач перебував на військовій службі до 28.11.2024. До моменту звільнення, та й після звільнення, він не оспорював жодних наказів командира, не оспорював нарахованих йому сум чи будь-яких інших дій командування частини. Що дає підстави вважати, що позивач був згідний з діями командуваннями, оскільки добре знав, як солдат за контрактом, що за такі дії, які вчинив Позивач законодавством передбачене покарання.

Також, просить суд взяти до уваги, що позивача з 23.03.2023 було направлено у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для проходження медико-соціальної експертної комісії, але він туди не поїхав, про що вказано в постанові про закриття кримінального провадження. Проте, позивач не скористався своїм правом на проходження медико-соціальної експертної комісії, а замість цього вирішив самовільно залишити військову частину.

Також зауважує, що свідоцтво про хворобу №625/3 видане 16 регіональною військово-лікарською комісією 06 вересня 2024 року, де крім іншого зазначено, що захворювання позивача не пов`язані з проходженням військової служби, а поранення (22.05.2022 року) пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 16а графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, на думку представника відповідача, дії відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини повністю узгоджуються з положеннями Наказом №260 та є правомірними.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 23.07.2021 ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі в/ч НОМЕР_1 про проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с.5-6).

В період часу з 25.02.2022 по 22.05.2022 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 №4756 від 05.03.2024 (а.с.7).

22.05.2022 ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення середньої третини лівої гомілки з переломом великогомілкової кістки, про що видана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №218//4/294А від 14.09.2022 (а.с.8)

Згідно із витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 126 від 01.05.2023 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що з 01.05.2023 самовільно залишив військову частину, виключено з усіх видів забезпечення.

02.11.2023 внесено відомості до ЄРДР за фактом самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем ОСОБА_1 , вчиненого в умовах воєнного стану (кримінальне провадження №00000397 від 02.11.2023 року) (а.с.12).

Старшим слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Бойком О.М. 30.10.2024 винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно з якою кримінальне провадження №00000397 від 02.11.2023 за фактом самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем ОСОБА_1 , вчиненого в умовах воєнного стану закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (а.с.13-15).

Відповідно до наказу №316 від 04.11.2024, ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі з 02.11.2023 року та зараховано на всі види забезпечення (а.с.16).

Згідно з наказом №340 від 28.11.2024, ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби (а.с.17).

Представник позивача 11.12.2024 подано до в/ч НОМЕР_1 заяву із вимогою про виплату позивачу належного грошового забезпечення за час безпідставного призупинення військової служби. Проте станом на час звернення до суду відповіді не отримав.

ОСОБА_1 , вважаючи, що він має право на виплату недоотриманого грошового забезпечення за весь час безпідставного призупинення військової служби, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до п. 12 розд. І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пунктів 144-1, 144-2 цього Положення, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Отже, аналіз положень частини другої статті 24 Закону №2232-XII у системному зв`язку з положеннями частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.

Визначення в абзаці другому частини другої статті 24 Закону №2232-XII командира військової частини суб`єктом звернення до органу досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої вносяться відповідні відомості до ЄРДР, обумовлено, перш за все, тим, що кримінальні правопорушення, передбачені абзацом першим частини другої цієї статті, нерозривно пов`язані з порушенням військовослужбовцем військової дисципліни.

Отже, як свідчать матеріали справу, військову службу позивача призупинено 02.11.2023 (дата реєстрації кримінального провадження за фактом самовільного залишення військової служби).

Разом з цим, згідно із абзацами вісім та дев`ять частини другої статті 24 Закону №2232-XII для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

Як вже згадано судом вище, згідно з п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п. 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 144-3 Положення визначено, що звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 144-6 Положення для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів.

При цьому право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Судом встановлено, ОСОБА_1 повернувся до в/ч НОМЕР_1 , та відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №316 від 04.11.2024, позивача було поновлено на військовій службі з 02.11.2023 та зараховано на всі види забезпечення, проте грошове та інші види грошового забезпечення йому не надавались до звільнення, що підтверджується довідками в/ч НОМЕР_1 №52 від 07.01.2025 (а.с.21-22).

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виключено із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби.

30.10.2024 відносно ОСОБА_1 кримінальне провадження №00000397 від 02.11.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України закрито на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження (а.с.13-15).

Таким чином, оскільки постановою Старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Бойком О.М. 30.10.2024 про закриття кримінального провадження №00000397, внесеного до ЄРДР 02.11.2023 з правовою кваліфікацією за частиною 5 статті 407 КК України вказане кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення у діях військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_1 стосовно подій 21.04.2023 про самовільне залишення військової частини або місця служби, які були підставою для прийняття наказу командира в/ч НОМЕР_1 №126 від 01.05.2023, яким, зокрема було призупинено з 01.05.2023 виплату грошового забезпечення, та в подальшому поновлено з 02.11.2023 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №316 від 04.11.2024, то за період необґрунтованого призупинення військової служби з 01.05.2023 по 03.11.2024 у в/ч НОМЕР_1 виник обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за цей період, проте не зробила цього, відтак захист порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача вчинити такі дії шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення за період необґрунтованого призупинення військової служби з 01.05.2023 по 03.11.2024 включно.

При цьому, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати йому за період необґрунтованого призупинення військової служби з 21.04.2023 по 03.11.2024 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 363 315,35 грн, тобто з урахуванням усіх основних та додаткових видів грошового забезпечення, оскільки розрахунок відповідачем грошового забезпечення позивача на виконання цього рішення ще не проведений, та у суду відсутні підстави вважати, що основні та додаткові види грошового забезпечення, а також інші виплати, на які позивач має право, будуть не враховані відповідачем.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Відтак, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності невиплати позивачу грошового забезпечення за період необґрунтованого призупинення військової служби з 01.05.2023 по 03.11.2024, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов є часткове обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати не підлягають розподілу, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період необґрунтованого призупинення військової служби з 01.05.2023 по 03.11.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення за період необґрунтованого призупинення військової служби з 01.05.2023 по 03.11.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський