Справа № 580/5323/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 липня 2025 року Справа № 580/5323/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ ЧЕРКАСИТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

14.05.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ ЧЕРКАСИТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Остафія Дашковича, будинок, 62; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності, що полягає у невиконанні ним своїх обов`язків щодо ненадання необхідної інформації про пільговиків, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , - до уповноваженого органу, що нараховує та виплачує пільги;

зобов`язання відповідача щомісяця передавати до уповноваженого органу необхідну інформацію щодо наданих послуг пільговикам (їх об`єм та вартість), зареєстрованим за вказаною вище адресою, до уповноваженого органу, що нараховує та виплачує пільги.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства відмовив у наданні підтвердження виконання ним своїх зобов`язань щодо передачі відповідної інформації до уповноваженого органу.

Ухвалою від 19 травня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження.

19.06.2025 надійшов відзив, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки не порушує прав позивача. Відповідач не є адміністратором реєстру та не займається обліком осіб, які мають право на відповідні пільги, не виконує владних управлінських функцій.

20.06.2025 позивач подав відповідь, в якій зауважив, що в позовній заяві він не вказує про порушення його прав на перебування на обліку у відповідному реєстрі. Натомість із-а неподання відповідачем інформації щодо нього, відповідальні установи не мають можливості нарахувати та виплачувати йому пільги.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи з викликом сторін в судове засідання не надійшло, зважаючи на відсутність доцільності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження з огляду на таке.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області щодо надання йому пільг на оплату послуг житлово-комунальних послуг. У відповідь отримав лист від 31.03.2025, в якому зауважено, що згідно з базою даних пільговиків йому призначено, як особі з інвалідністю 2групи внаслідок війни,100% знижка на оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням складу сім`ї із чотирьох осіб. Відповідно до чинного законодавства інформація про перелік отримуваних послуг надається пільговиком у заяві про надання пільги. Розрахунок розміру пільги проводиться за умови підтвердження надання послуги виконавцем комунальної послуги, яке здійснюється шляхом електронного обміну.

Також позивач звернувся заявою від 19.03.2025 до відповідача щодо нарахування плати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за наявності в нього індивідуального опалення. У відповідь отримав лист від 02.04.2025 про те, що нараховані суми коштів відповідно до вимог чинного законодавства.

Тому позивач подав вказану вище позовну заяву в суд.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд урахував, що позов поданий з метою відновлення прав позивача на пільги зі сплати житлово-комунальних послуг та безпосередньо стосується правовідносин, в яких він особисту участь не бере. Вказана ним відповідачем особа не є суб`єктом владних повноважень, оскільки згідно з ЄДРПОУ зареєстрована 18.01.2000, як юридична особа - КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО з КВЕД: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, 10.85 Виробництво готової їжі та страв, 43.21 Електромонтажні роботи, 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 86.21 Загальна медична практика, 93.11 Функціювання спортивних споруд, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 56.21 Постачання готових страв для подій, 56.29 Постачання інших готових страв, 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 35.11 Виробництво електроенергії, 35.12 Передача електроенергії, 35.13 Розподілення електроенергії, 35.14 Торгівля електроенергією, 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи, 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи, 38.11 Збирання безпечних відходів, 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів, 38.32 Відновлення відсортованих відходів, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 42.21 Будівництво трубопроводів, 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій, 80.10 Діяльність приватних охоронних служб, 51.10 Пасажирський авіаційний транспорт, 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту, 52.23 Допоміжне обслуговування авіаційного транспорту, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частина 1 ст.2 КАС України визначає завдання адміністративного судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб`єкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку треба розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

В контексті викладеного суд урахував усталену практику Верховного Суду (далі - ВС) у подібних правовідносинах, що обов`язкова для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

30 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 523/11247/19, провадження № 61-5950св22 (ЄДРСРУ № 107586046) досліджував питання щодо юридичних наслідків висновку органу опіки та піклування. Зокрема, зазначив, що:

«…Частинами четвертою-шостою статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи .

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру.»

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.

Питання розмежування юрисдикції спорів щодо оскарження рішень органів місцевого самоврядування та органів опіки і піклування неодноразово було предметом перегляду Верховного Суду. Так, залишаючи без змін рішення адміністративних судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 756/4477/18 зазначала, що:

«…Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність/неправомірність розпорядження Оболонської РДА від 28 березня 2018 року № 132 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей» та бездіяльність, на думку позивачки, Оболонської РДА щодо неприйняття рішення за заявою від 9 січня 2018 року ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту особистих немайнових прав та інтересів ОСОБА_1 та її дітей, гарантованих Сімейним кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскаржуване розпорядження, хоч і прийняте суб`єктом владних повноважень, спрямоване на реалізацію приписів сімейного законодавства та впливає, насамперед, на особисті немайнові права позивачки та третьої особи як батьків дітей.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про приватноправовий характер спірних у цій справі правовідносин.

Таким чином, зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, наведені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 про поширення на неї юрисдикції адміністративного суду, Велика Палата Верховного Суду відхиляє як необґрунтовані, натомість вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 352/536/17 під час розгляду спору у подібних правовідносинах.

Оскільки закриття апеляційним судом провадження у цій справі відповідає правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права, то касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - без змін.»

Суд урахував, що позовні вимоги виключно приватно-правової мети та не стосуються виконання органом державної влади владних управлінських функцій.

Зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, позивач дійшов помилкового висновку, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі - ЦК України) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Статтею 170 цього Кодексу встановлено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Припинення дії, яка порушує право та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб відповідно до пунктів 3, 10 ч.2 ст.16 ЦК України є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, цей спір не підвідомчий адміністративному суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, за вказаною диспозицією в Україні встановлено презумпцію цивільного процесу.

Тому суд дійшов висновку, що позов належить до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Тому наявні підстави закрити провадження.

Оскільки сплата судового збору позивачем не підтверджена, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2-20, 4, 19, 143, 170-171, 238, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ ЧЕРКАСИТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Остафія Дашковича, будинок, 62; ) про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у невиконанні ним своїх обов`язків щодо ненадання необхідної інформації про пільговиків, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , - до уповноваженого органу, що нараховує та виплачує пільги, зобов`язання щомісяця передавати до уповноваженого органу необхідну інформацію щодо наданих послуг пільговикам (їх об`єм та вартість), зареєстрованим за вказаною вище адресою, до уповноваженого органу, що нараховує та виплачує пільги, - відмовити повністю.

Роз`яснити, що спір підвідомчий загальному місцевому суду в порядку цивільного судочинства.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію ухвали направити ОСОБА_2 .

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

СуддяАнжеліка БАБИЧ