Справа № 466/4182/25
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4182/25
Провадження № 2-а/466/138/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря с/з Процик І.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черниш Ірина Ігорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

02 травня 2025 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черниш Ірина Ігорівна, через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд постановити рішення, яким:

- визнати поважною причину пропуску строку та поновити строк на оскарження постанови №606 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 15 листопада 2024 року;

- скасувати постанову №606 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 15 листопада 2024 року по справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 -1 КУпАП та закрити провадження у справі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 15 листопада 2024 року він був доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було запропоновано оплатити штраф 17 000,00 грн. Однак, він не погодився. Крім того, ні протоколу, ні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у його присутності не складалися. Натомість він попросив відповідача надати для огляду докази направлення йому повістки та саму повістку. Однак, таких документів йому не надали та, посилаючись на своє незаконне затримання, він покинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищенаведене вважає, що винесена постанова № 606 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є незаконною, передчасною та такою, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, є протиправною і підлягає скасуванню. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем грубо було порушено норми чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

Про існування оскаржуваної постанови йому не було відомо. Про її наявність він дізнався після блокування коштів на банківських рахунках. 22 квітня 2025 року він ознайомився з даною постановою та матеріалами виконавчого провадження №76752515.

Таким чином, вважає, що строк звернення з позовною заявою до суду про скасування постанови пропущений з поважних причин. Відтак, просив поновити строк на оскарження постанови.

Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2025 року вищевказані матеріали позовної заяви були передані для розгляду судді Глинській Д.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черниш Ірина Ігорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення була залишена без руху.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, якою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином шляхом направлення позовної заяви з додатками, ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі, які отримано 27 травня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У частині 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 5 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 5 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 був доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цього ж дня, а саме 15 листопада 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 розглянуто справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 -1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500,00 грн.

Як вбачається із копії постанови №606 від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 була направлена повістка рекомендованим листом через Укрпошту, з явкою на прибуття у ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 год. 14.10.2024, з метою проходження медичного огляду та уточнення військово облікових даних, проте не з`явився, причин, які були б поважними, не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію».

За правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 -1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується до тепер.

Поняття «воєнний стан» охоплює особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

В цьому ж Законі визначено поняття «особливий період» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, котрий настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова №606 від 15.11.2024 про адміністративне правопорушення була винесена у відсутності позивача, доказів надсилання такої позивачу відповідач не надав. Про неї позивач дізнався лише 22.04.2025, а отже він не міг на протязі 10 днів після винесення оскаржуваної постанови, оскаржити дану постанову. Відтак, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду про скасування постанови з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605, 60 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції від 09.05.2025.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 605,60 грн судового збору.

На підставі ст.65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 280, 283, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 242, 243 -246, 286 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову №606 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 15 липстопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д. Б. Глинська