Справа № 640/4365/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/4365/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Контакт» (вул. Сотувальна, м. Київ, 02081) до Київської митниці (вул. Гавела Вацлава, 8-а, м. Київ, 03124) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Контакт» до Київської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Григорович П.О.) від 27.02.2020 року позов залишений без руху, наданий строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Григорович П.О.) від 16.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399, цю справу №640/4365/20 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 23.04.2025 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року прийнято до провадження справу та вирішено, що права буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано: - відповідача надати до суду актуальну інформацію станом на 28.04.2025 року з відповідними доказами щодо Київської митниці Держмитслужби (процесуальне правонаступництво, місця знаходження, код ЄДРПОУ) та копію митної декларації №UA125110/2019/401532 від 30.01.2019 року, яка використана при прийнятті оскаржуваного рішення; - позивача надати до суду актуальну інформацію станом на 28.04.2025 року з відповідними доказами щодо реєстраційних відомостей (місце знаходження тощо) та відомості про реєстрацію в системі «Елекронний суд» у відповідності до вимог КАС України.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну у справі №640/4365/20 неналежного відповідача на належного Київську митницю - територіальний орган (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Ухвалою суду від 07.07.2025 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 17.07.2025 року продовжено розгляд справи.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту оформлено поставку товару (тканини) та з метою здійснення його митного оформлення позивачем 20.08.2019 року подано контролюючому органу митну декларацію (далі МД) №UA125110/2019/416048.

За результатом розгляду поданих документів відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019, в якому зазначено розбіжності, що викликають сумніви в митній вартості товару, а саме не підтверджено витрати на транспортування.

Однак поставка товару відбувалася на умовах DAT м. Одеса, Україна відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2010), тобто продавець оплатив витрати перевезення товару та його розвантаження з транспортного засобу в узгодженому терміналі зазначеного місця призначення (м. Одеса, Україна).

Крім того відповідачем здійснено коригування митної вартості на підставі даних митної декларації №UA125110/2019/401532 від 30.01.2019 року з Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі ЄАІС) Державної митної служби, без зазначення пояснень щодо умов поставок та характеру товару, не відповідає нормам чинного митного законодавства.

Представник позивача вказує, всі основні документи, які свідчать про митну вартість товару відповідно до договору, були одразу надані митному органу. У вказаних документах відсутні будь-які розбіжності щодо визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача подав до Окружного адміністративного суду міста Києва відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що за результатами митного контролю встановлено, що подані до митного оформлення документи не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності, а саме: 1) відсутні відомості, що підтверджують таку складову митної вартості як витрати на транспортування; 2) наданий прайс-лист виробника не стосується партії товару, що оцінюється.

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також представник відповідача зазначає, що додатково надані декларантом документи не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема: 1) рахунок третіх осіб №МК/2111/19 від 14.05.2019 не може бути належним доказом підтвердження заявленого рівня митної вартості, оскільки в ньому містяться відомості щодо визначених умов поставки (містяться відомості щодо умов DAT та CIF); 2) відповідного до експертного висновку № В-1767 встановлено що вартість тканини на 22.08.2019 становить 71157,9 дол. США, тобто без врахування транспортних витрат. При цьому додаткові документи надано не в повному обсязі.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того митницею було проведено аналіз бази даних ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим по товару та становить 4,52 дол. США/кг (МД від 30.01.2019 №UA125110/2019/401532).

21.05.2025 року представник Київської митниці подав до суду заяву, у якій підтримав позицію, викладену у відзиві, що був поданий до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Представник позивача подав до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові, додатково зазначивши, що митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару за МД від 30.01.2019 №UA125110/2019/401532 склала 3,94 долари США за 1 кг, що не узгоджується з розрахунком відповідача про рівень митної вартості в 4,52 долари США за 1 кг.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 19.01.2018 року позивачем ТОВ «Текстиль-Контакт» (покупець) укладений з Закритим акціонерним товариством «Nostra» (Литовська Республіка, продавець) контракт №030/18, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує тканину та готові текстильні вироби на умовах CIF порт Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010) в асортименті та в кількості згідно з інвойсом на кожну партію товару, які додаються до Контракту і являються невід`ємною частиною контракту після підписання інвойсів сторонами.

Відповідно до пунктів 2.1, 4.1 та 9.2 контракту поставка товару здійснюється в асортименті і за цінами, погодженими сторонами в письмовому вигляді в інвойсах на кожну партію товару до контракту.

Ціна на товар приймається на умовах CIF порт Одеса (Україна) згідно Incoterms 2010 і включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в контейнер, митні процедури.

Оплата за товар, який постачається згідно з контрактом, здійснюється покупцем у доларах США, на умовах 100% передоплати після прибуття контейнера в порт м. Одеси, Україна, за кожну партію товару, що підлягає відвантаженню.

Усі доповнення та зміни до контракту дійсні якщо здійснені в письмовому вигляді та завірені уповноваженими представниками обох сторін.

21.01.2019 року сторонами укладено Додаток №24 до контракту, яким доповнено умови контракту новими умовами поставки товару, вказаного в Додатку.

За змістом Додатку №24 до контракту продавець продає покупцю бавовняну тканину фланель. Загальна сума відвантаження відповідно складає 71 157,90 дол. США ± 5% на умовах DAT м. Одеса (Україна). Передоплата після 80 днів по факту відвантаження Товару. Товар відвантажується з Пакистану (компанія М.К. International) в середині травня 2019 року.

14.05.2019 року продавцем складено рахунок-проформу (інвойс) №20190514, відповідно до якого вартість товару склала 71 157,90 дол.США.

Позивач сплатив на користь контрагента 71 157,90 дол.США за поставку товару, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №158 від 04.07.2019 року.

У зв`язку поставкою товару на виконання контракту №030/18 від 19.01.2018 року, позивачем подано до відповідача митну декларацію №UA125110/2019/416048 від 20.08.2019 року, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт з додатком до нього, інвойс, банківське платіжне доручення в іноземній валюті та інші документи).

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019 року, в якому зазначено, що подані документи не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності, зокрема: 1) інвойс від 14.05.2019 №20190514 не містить інформації щодо умов поставки, згідно яких надійшов вантаж на митну територію України. В той же час, додаток від 21.01.2019 № 24 містить інформацію щодо умов поставки DAT Одеса, але відповідно до пункту 2.5 цього додатку ціна товару включає лише вартість товару, упаковки та маркування. Тобто, відсутні відомості, що підтверджують таку складову митної вартості як витрати на транспортування; 2) наданий прайс-лист виробника має термін дії на травень-серпень 2019, при цьому ціну за даною поставкою регулює додаток № 24 від 21.01.2019. Тобто, прайс-лист виробника не стосується партії товару, що оцінюється.

В рішенні витребувано у декларанта додаткові документи, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини..

У рішенні вказано, що додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема: 1) рахунок третіх осіб №МК/2111/19 від 14.05.2019 не може бути належним доказом підтвердженя заявленого рівня митної вартості, оскільки в ньому містяться відомості щодо визначених умов поставки (містяться відомості щодо умов DAT та CIF); 2) відповідного до експертного висновку № В-1767 встановлено що вартість тканини на 22.08.2019 становить 71157,9 дол. США, тобто без врахування транспортних витрат. При цьому додаткові документи надано не в повному обсязі.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019 зазначено, що подані позивачем документи не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в контракті, додатку до нього, інвойсі та банківському платіжному дорученні в іноземній валюті, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Відповідно до оскаржуваного рішення №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019 недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є те, що відсутні відомості, які підтверджують витрати на транспортування як складової митної вартості.

Пунктом 1.1. контракту №030/18 від 19.01.2018 року, що продавець продає, а покупець купує тканину та готові текстильні вироби на умовах CIF порт Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010).

У п.4.1 Додатку №24 до контракту сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах DAT м. Одеса (Україна).

Базис поставки DAP Інкотермс - 2010 передбачає обов`язок продавця укласти договір перевезення товару до місця поставки та понести витрати замовника за таким договором.

Тобто у продавця наявний обов`язок укласти договір з перевізником щодо поставки товару до місця визначеного в зовнішньоекономічному контракті та оплаті ним таких транспортних витрат.

Суд вважає, що необґрунтованими доводи митниця щодо необхідності виокремлення у митній вартості товару витрат на перевезення, оскільки відповідно до умов контракту поставка товару здійснюється на умовах DAT м. Одеса, Україна, що передбачає включення транспортних витрат до загальної вартості товару, яку сплачує покупець.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання митниці на прайс-лист як підставу витребування додаткових документів, враховуючи наступне.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Судом встановлено, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару, до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну, а саме: контракт з додатком до нього, інвойс та банківське платіжне доручення в іноземній валюті.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередньою МД №UA125110/2019/401532 від 30.01.2019 року, вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Відповідачем на виконання ухвали суду від 28.04.2025 року подано до суду копію МД №UA125110/2019/401532 від 30.01.2019 року.

Однак суд вважає, що вказана МД не може бути врахована для коригування митної вартості товару за МД позивача, оскільки товар за попередньою МД поставлено на інших умовах поставки СІР, що може впливати на різницю між митною вартістю товарів.

Крім того, відповідачем не доведено: що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжними дорученнями №1101 від 18.02.2020 та №1354 від 27.02.2020 позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 4017,73 грн (1,5 % від різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні - 267 848,62 грн).

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4017,73 грн.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Контакт» (вул. Сотувальна, м. Київ, 02081, ) до Київської митниці (вул. Гавела Вацлава, 8-а, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000507/1 від 23.08.2019 року.

Стягнути з Київської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Контакт» судовий збір у розмірі 4017,73 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва