Справа № 240/25215/24
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення)

18 липня 2025 року м. Житомир Справа № 240/25215/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження в електронній формі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №240/25215/24 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якій просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання рішення суду.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного від 16.04.2025 у справі №240/25215/24 відповідачем 16.05.2025 подано до суду заяву про виконання рішення суду, до якого було додано повідомлення про відмову у наданні відстрочки. Причиною відмови зазначається, що відсутні документи, які підтверджують факт здійснення догляду за особою з інвалідністю, тому відсутні підстави для отримання відстрочки, що визначенні додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, які надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Указує, що таке рішення відповідача не можна вважати належним способом виконання рішення суду, оскільки позивач додав до заяви необхідні документи, на підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю, що і було встановлено судом при прийнятті рішення у справі №240/25215/24. Однак, вказані обставини знову не були взяті до уваги при прийнятті рішення про надання йому відстрочки від призову, що і зумовило звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №240/25215/24.

Вирішуючи подану заяву по суті, суд зазначає, що правовідносини з приводу судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах унормовані, насамперед, приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року справі № 240/24215/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом Комісії з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.08.2024 №22 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язати Комісію з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №240/25215/24 призначено до розгляду у порядку письмового провадження. Запропоновано ІНФОРМАЦІЯ_3 надати пояснення з приводу поданого позивачем клопотання разом із підтверджуючими доказами в строк до 16 липня 2025 року.

Ураховуючи положення частини першої статті 382-1 КАС України, оскільки заявником не подано клопотання про розгляд заяви у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, суд вважає за можливе розглянути заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку письмового провадження.

При вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частинами другою, третьою статті 382-1 КАС України визначено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Отже, частиною першою статті 382 КАС України передбачено право суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення та розгляду поданого звіту на виконання ухвали суду, а в разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (частина третя статті 382-3 КАС України). Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Так, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимим доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишається невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 27.02.2020 по справі №640/3719/18, від 04.03.2020 по справі №539/3406/17.

Суд зазначає, що метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Предметом вказаної адміністративної справи була відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію на підставі того, що у ОСОБА_2 наявні невійськовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення, а саме: сестра ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про народження №273 від 05.04.1983 р.н.

За результатом розгляду справи судом було скасовано рішення оформлене протоколом Комісії з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.08.2024 №22 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зобов`язано Комісію з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

09.07.2025 через систему «Електронний суд» відповідач подав заяву про виконання ухвали суду, в якій зазначає, що 22.04.2025 року Комісією з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". За результатами розгляду Комісією прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , яке оформлене протоколом №84 від 22.04.2025 року. До вказаної заяви долучив копію відповідного протоколу.

11.07.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів відповідачем було встановлено, що 30.09.2024 року закінчився строк дії документу про отримання позивачем компенсації (допомоги, надбавки) на догляд, а саме - довідки про отримання (неотримання допомоги) від 17.05.2024 року № 1201 та долученої ним до заяви про надання відстрочки на підтвердження здійснення ним постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю II групи. Відповідач зазначає, що будь-які інші документи, визначені Додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, які підтверджують здійснення позивачем постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, яка є особою з інвалідністю II групи, на момент повторного розгляду заяви Комісією, до заяви позивачем не долучались.

У зв`язку із цим, Комісією з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 не видалось можливим, на момент повторного розгляду заяви, встановити факт здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, а саме - братом ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю II групи. Окрім цього, відповідач зазначає, що заява позивача від 05.08.2024 року не відповідає формі, яка визначена додатком 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, частина доданих до заяви копій документів не засвідчені в установленому порядку, а оригінали документів відповідно не надавались.

Надаючи оцінку поясненням відповідача суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що спірні правовідносини виникли на підставі звернення позивача до відповідача із заявою про надання відстрочки від 05.08.2024 року, до якої позивачем була додані документи, в тому числі і чинна довідка про отримання позивачем компенсації (допомоги, надбавки) від 17.05.2024 року № 1201. Станом на час прийняття відповідачем спірного рішення від 08.08.2024 року довідка від 17.05.2024 року № 1201 була також чинною.

Суд розглядає справу та надає оцінку доказам, лише на час виникнення спірних правовідносин та надає оцінку спірному рішенню з урахуванням документів, яким надавалась оцінка відповідачем на час прийняття спірного рішення.

Судом було встановлено, що довідка про отримання позивачем компенсації (допомоги, надбавки) на догляд від 17.05.2024 року № 1201 надана позивачем до заяви була чинною.

Під час розгляду заяви позивача та прийняття спірного рішення відповідач оцінював чинну довідку.

Під час розгляду справи №240/25215/24 суд дійшов висновку, що надані позивачем до відповідача документи були достатніми для ухвалення рішення про надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації, що підтверджувалось, в тому числі довідкою Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про отримання допомоги на догляд особи, яка проживає разом з особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу з 01.04.2024 по 30.09.2024.

Суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, відповідач на виконання рішення суду мав розглядати повторно заяву позивача від 05.08.2024 року та додані до заяви документи в редакції, чинній станом на час звернення позивача до відповідача із заявою (05.08.2024) та ухвалювати рішення на підставі документів чинних на час звернення позивача із заявою, а не досліджувати документи щодо їх чинності станом на час виконання судового рішення.

Суд зауважує, що за результатами розгляду справи суд вже обрав належний спосіб відновлення порушеного права позивача та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд дослідив надану довідку від 17.05.2024 року № 1201 до заяви та встановив, що станом на час звернення позивача із заявою про надання відстрочки, відповідною довідкою підтверджувалось здійснення позивачем постійного догляду за членом сім`ї, який є особою з інвалідністю II групи, відповідно суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у надання відстрочки.

Крім того, суд зауважує, що єдиною підставою відмови у наданні відстрочки позивачу у спірному рішенні відповідачем було зазначено: у ОСОБА_2 наявні невійськовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення, а саме: сестра ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про народження №273 від 05.04.1983 р.н.

Вказані підстави були перевірені судом, їм була надана правова оцінка, за результатом якої, суд дійшов висновку, що вони є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача, проте ОСОБА_3 не є рідною сестрою ОСОБА_2 (брату позивача, за яким він здійснює догляд), оскільки вони не мають кровної спорідненості.

Інших підстав відмови у наданні відстрочки спірне рішення відповідача не містило.

Посилання відповідача в додаткових поясненнях про те, що заява позивача від 05.08.2024 року не відповідає формі яка визначена додатком 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 №560, а також частина доданих до заяви копій документів взагалі не засвідчені в установленому порядку, а оригінали документів відповідно не надавались, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані доводи відповідача не були підставою відмови у наданні відстрочки у спірному рішенні, тому не є підставою для невиконання рішення суду у цій справі.

Ураховуючи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №240/25215/24 на відповідача був покладений обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду, суд доходить висновку, що надані відповідачем пояснення та додані до них документи свідчать про факт невиконання рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 382-1 КАС України суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.

Згідно статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 382-2 КАС України суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Дослідивши зміст заяви, а також надані відповідачем додаткові пояснення, ураховуючи вищевикладені висновки, суд дійшов висновку, що належні докази виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, наведене обумовлює висновок про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №240/25215/24 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 подати протягом 30 днів з моменту набрання законної сили цієї ухвали у справі звіт про виконання судового рішення у справі №240/25215/24.

Керуючись статтями 294, 382, 382-1, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №240/25215/24 - задовольнити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №240/25215/24.

Установити ІНФОРМАЦІЯ_3 строк для подання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №240/25215/24 протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Попередити керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини десятої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Шувалова