Справа № 577/3594/25
Суддя: Кравченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/3594/25
Провадження № 2-а/577/76/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лішунов Євгеній Олександрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лішунов Є.О. звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову АП № 1265 від 09.06.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 17000,00 грн. (далі по тексту Постанова), а провадження у справі закрити за відсутністю складу адмінправопорушення.

На обґрунтування у позові зазначено, що 17.06.2025 року Позивач отримав оскаржувану Постанову по пошті. У цьому документі вказано, що 28.05.2025 року було встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП громадянина ОСОБА_1 , який в особливий період під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_3 (розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), порушив правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені у частині 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені пунктом 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Як зазначено у зверненні підставою для скасування Постанови є недотримання процесуальних норм, оскільки рішення приймалося без присутності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості надати пояснення та скористатися правовою допомогою.

Ухвалою суду від 01.07.2025 року по справі відкрито провадження та, враховуючи норми ст. 262 КАС України, постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивачу ОСОБА_1 вказана ухвала направлена на адресу, зазначену у позовній заяві (а.с. 31), а адвокату Лішунову Є.О. - 02.07.25 року надіслана до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, сформованого в автоматизованій системі діловодства Конотопського міськрайонного суду Сумської області (а.с. 41).

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 надіслав відзив, у якому вказав, що проти заявлених вимог заперечують (а.с. 32). До листа додані матеріали, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності.

Суд, дослідивши представлені докази дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС).

Статтями 74-76 КАС регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За положеннями частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що наведена норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами І посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно Постанови АП № 1265, яка є предметом судової перевірки, ОСОБА_3 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за те, що, мовою оригіналу: «28.05.2025 року, було встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП громадянина ОСОБА_1 , який в особливий період під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_3 (розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), порушив правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені у частині 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені пунктом 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу першого частини першої та абзацу другого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимоги абзацу третього частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, у постанові має бути чітко викладено, які факти були встановлені органом, що розглядав справу, та на підставі яких доказів зроблено висновок про вчинення правопорушення.

Слід наголосити, що автор оскаржуваної Постанови перераховує лише нормативні акти, порушення яких тягне відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП, при цьому встановлених фактів, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вказаних правових норм, документ не містить, що позбавляє можливості суд перевірити обґрунтованість рішення відповідача, а особу відносно якої прийнято таке рішення - обрати належний правовий захист.

Відповідно до ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами. За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, враховуючи недотримання відповідачем вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту Постанови, суд дійшов висновку про скасування вказаного рішення та закриття провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат понесених позивачем суд зазначає таке.

Статтею 139 КАС унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються, зокрема із судового збору.

Згідно поданої квитанції позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., який підлягає відшкодуванню суб`єктом владних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись: ст.ст. 286, 72-77, 139, 271, 272 КАС України, ст.ст. 9, 210-1, 251, 283 КУпАП,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лішунов Євгеній Олександрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АП № 1265 від 09.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП і накладення штрафу в розмірі 17000 грн., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , а провадження у справі закрити за відсутності події та складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.