Справа № 749/924/25
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 749/924/25
Номер провадження 2-а/749/10/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Сновськ

Суддя Сновського районного суду Чернігівської області Чигвінцев М. С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову ЕГА № 1733489 по справі про адміністративне правопорушення від 04.04.2025 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 11.07.2025 р. позовну заяву було залишено без руху.

На усунення недоліків позовної заяви позивачем було надано клопотання, в якому просить визначити причини пропуску строку оскарження постанови поважними.

В обґрунтування причини пропуску звернення до суду позивач зазначив, що він звертався до суду з позовом про скасування спірної постанови. Проте, ухвалою від 28.05.2025 року його позов було повернуто через неусунення недоліків позовної заяви.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Частиною 2 статті 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, встановлено, що ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 28.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області та Сновського відділення поліції № 2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення повернено позивачеві.

Підставою для повернення позову стало те, що позивач двічі не усунув недоліки позовної заяви, яка була залишена без руху.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова ЕГА № 1733489 була винесена 04.04.2025 року, проте із позовною заявою позивач звернувся до суду 23.06.2025 року, тобто після сплину десятиденного строку, що свідчить про надмірне зволікання позивача із зверненням за захистом своїх порушених прав.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3)ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі №807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 у справі № 140/9165/23 звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

Суддя також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежала від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на думку позивача, прав у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позивач не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення його до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, та не довів причинно-наслідкового зв`язку неможливості звернутись до суду в установлений судом строк, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не вказані поважні підстави для поновлення строку для звернення до суду з позовом, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 169, 294 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. С. Чигвінцев