Справа № 160/27481/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27481/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В. , Чабаненко С.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/27481/24 (головуючий суддя першої інстанції - Врона О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.10.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати йому суми індексації грошового забезпечення за період з 15.08.2016 року по 01.03.2018 року без врахування базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати йому в повному обсязі суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року без врахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін-березень 2018 року із застосуванням абз.4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та суми-різниці індексації грошового забезпечення в розмірі 3990 гривень 77 копійок;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 15.08.2016 року по 01.03.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 та суми-різниці індексації грошового забезпечення в розмірі 3990,77 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 15 серпня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15 серпня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 в повному обсязі суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року без врахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 та суми-різниці індексації грошового забезпечення в розмірі 3990 грн. 77 коп.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та суми-різниці індексації грошового забезпечення в розмірі 3990 грн. 77 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 15 серпня 2016 року по 01 березня 2018 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 15.08.2016 року по 01.03.2018 року із врахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року, тому в судовому рішенні в обов`язковому порядку повинен бути зазначений правильний період нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця з якого починається розрахунок індексу споживчих цін, а саме січень 2008 року. Вважає, що не визначення в оскаржуваному рішенні правильного періоду нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін за січень 2008 року призведе до подальшого порушення його прав. При цьому, індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 повинна бути нарахована позивачу також із застосуванням місяця з якого починається розрахунок індексу споживчих цін - січень 2008 року.

Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.20205 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 згідно витягу з послужного списку відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.12.2018 року №430 звільнений з військової служби у запас на підставі частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п.2 підп.«й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та відслужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 29.12.2018 року.

На звернення позивача щодо виплати недоотриманої суми індексації грошового забезпечення, на яку він мав право під час проходження військової служби, відповідач листом від 19.08.2024 року №866 повідомив, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України №13700/з та №78/0/66/17 від 08.08.2017 року механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутній. У межах наявного фінансового ресурсу можливості здійснення виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у січні 2016 - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5,10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військових, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Військовою частиною повідомлено, що за період проходження особи військової служби з 15.08.2016 року по 29.12.2018 року нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства.

Посилаючись на надані відповідачем картки особового рахунку, позивач зазначив, що в період з вересня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не була нарахована і сплачена через відсутність фінансового ресурсу на виплату індексації. Що стосується періоду з 01.03.2018 по 29.12.2018 року, то в цей період було нараховано індексацію обраховану наростаючим підсумком, але без врахування суми різниці індексації, що є значно меншою.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо не нарахування в повному обсязі та невиплати індексації грошового забезпечення, позивач оскаржив таку бездіяльність до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон №2011) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі по тексту - Порядок №1078, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Вказаний Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, важливим елементом алгоритму нарахування індексації є так званий базовий місяць, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого порогу), визначеного законом.

Як зазначено вище, пункт 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013, що діє з 01.12.2015 року, пов`язує початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1013 установлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що хоча абзацом 1 пункту 3 Постанови №1013 і установлено необхідність вжиття заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року, зокрема, розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), однак, відповідного збільшення посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) з 1 грудня 2015 року не відбулось.

При цьому, положення постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (в редакції Постанови №1013), якими визначено, що базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є місяць в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці є спеціальними по відношенню до положень Постанови №1013.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає базовий місяць для нарахування індексу споживчих цін, є постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, то саме вказана постанова і підлягає застосуванню.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008 року. Отже, січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Щодо вимоги позивача про виплату індексації грошового забезпечення за період з 15.08.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для розрахунку, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем нарахування індексації за вказаний період проведено не було, а тому вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць і для обчислення індексації не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та спрямована на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України, в той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 не можуть бути задоволені, враховуюче наступне.

Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Враховуючі спірні питання по справі, відмовляючи позивачу у здійсненні нарахування і виплати індексації грошового забезпечення, відповідач вчинив активні дії.

Саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушувались права позивача, оскільки рішення про відмову у нарахуванні і виплаті індексації грошового забезпечення оформлено та надіслано листом №866 від 19.08.2024 року.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 та суми-різниці індексації грошового забезпечення в розмірі 3990 грн. 77 коп., позивачем не оскаржується, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не перевіряється.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційний суд вимоги відзиву до уваги не приймає, оскільки відповідачем апеляційна скарга у встановлений КАС України спосіб та порядок на рішення суду першої інстанції не подавалась, а відзив не може підміняти апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/27481/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/27481/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко