Справа № 753/14271/25
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/753/290/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у порядку КпАП України звернувся до суду зі скаргою на підставі ст.ст.287, 288, 289 КпАП України на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення.

Положенням КпАП України не передбачено право на скаргу особою, щодо якої винесено оскаржувану постанову про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку КпАП України до місцевого суду.

Дана скарга не підлягає розгляду в порядку КпАП України.

Відповідно до частини першої КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2020 року, справа N 420/647/19, адміністративне провадження N К/9901/32880/19).

Суди розглядають справи з дотриманням правил розмежування юрисдикції та компетенції щодо розгляду справ, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Провадження по справі цим судом в порядку КпАП України щодо розгляду скарги особи, щодо якої винесено оскаржувану постанову про скасування постанови РТЦК та СП в порядку КпАП України місцевим судом не може вважатися судом "встановленим законом" відносно оскаржуваної дії в зазначенні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків, оскільки термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції і повноважень та дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Порушення цим судом зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного ст. 8 Конституції України й Конвенцією, оскільки рішення, ухвалене судом, що не є судом "встановленим відповідно до закону" не може бути визнане легітимним.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.287, 288, 289 КпАП України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення, у порядку КпАП України.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія скарги залишається в суді.

Відповідно до КпАП України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: