Справа № 140/2683/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2683/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 , відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльності щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки; зобов`язання перерахувати та виплатити при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки, обчисливши їх суму, виходячи з розміру щомісячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 з 26.02.2022 по 27.024.2023.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 №122 від 27.04.2023 позивача, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 24.04.2023 №204-РС на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прибув з В/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , з 28.04.2024 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та з 28.04.2023 вважали таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3260 гривень на місяць, шпк «головний сержант».

Згідно витягу з наказу від 02.10.2024 №286 головного сержанта ОСОБА_1 , інструктора відділення рекрутингу та комплектування першого-відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) від 27.09.2024 №52-РС з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 02.10.2024 справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З 02.10.2024 позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та всіх видів забезпечення.

Позивач стверджує, що після звільнення дізнався, що йому було неправильно розраховано грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки, тому 09.01.2025 звернувся до В/ч НОМЕР_1 стосовно здійснення їх перерахунку обчисливши їх суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких. виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.20).

У відзиві на позовну заяву від 10.04.2025 відповідач-1 заперечив проти позову з огляду на наступне (а.с.29-42).

Вказав, що позивач дійсно проходи військову службу у В/ч НОМЕР_1 в період з 26.02.2022 по 27.04.2023.

При цьому зауважив, що ОСОБА_1 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 28.04.2023 року №125о було переведено до нового місця служби, а не звільнено з військової служби. Що, в свою чергу, не є підставою для набуття права на грошову компенсацію за всі дні невикористаних відпусток.

Крім того, зазначив, що наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 27.04.2023 №122 сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира бригади, призначеного наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 19.04.2023 №193-РС на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_7 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби - АДРЕСА_1 .

З 27.04.2023 виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та зазначено, що щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася; щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася, грошову допомогу на оздоровлення в 2023 році отримав.

Додаткова відпустка за сімейними обставинами в 2023 році не надавалась. Додаткова відпустка як учаснику бойових дій за час проходження військової служби не надавалася.

Вважає, що оскільки позивача не було звільнено з військової служби а переведено до нового місяця служби ІНФОРМАЦІЯ_9 , тому позовні вимоги щодо невірного нарахування чи перерахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної чи додаткової відпусток могли б пред`являтися позивачем до відповідача-2.

Стосовно позовних вимог про невключення до складу грошового забезпечення невикористаних днів оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» вказує, що це було здійснено правомірно, оскільки додаткова винагорода на період дії воєнного стану, згідно 2 розділу І Наказу №260, відноситься не до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, представник відповідача-1 вважає, що грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022-2023 роки, здійснювалась керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не В/ч НОМЕР_1 , оскільки позивача було звільнено з військової служби саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.46-47).

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 та наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №122 від 27.04.2023 з 27.04.2023 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.37).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 (по стройовій частині) №125 від 28.04.2023 ОСОБА_1 , який прибув з В/ч НОМЕР_1 з 28.04.2023 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення (а.с.15).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 (по особовому складу) №52-РС від 27.09.2024 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (а.с.14).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №286 від 02.10.2024 позивача з 02.10.2024 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та всіх видів забезпечення (а.с.13).

09.01.2025 позивач звернувся до командира В/ч НОМЕР_1 із заявою щодо здійснення перерахунку компенсації при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки, обчисливши їхню суму, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченою Постановою №168 (а.с.4-5).

Листом №166/фс від 22.02.2025 В/ч НОМЕР_1 повідомила про відмову у проведенні перерахунку у зв`язку з тим, що додаткова винагорода, виплата якої передбачена Постановою №168 до розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки наказом МОУ від 07.06.2018 не передбачена. Крім того зазначила, що відповідно до п.3 розділу ХХХІ наказу МОУ від 07.06.2018 №260 визначено, що грошова компенсація за дні відпусток виплачується в разі звільнення з військової служби, а відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 27.04.2023 №122 позивача переведено до нового місця служби (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).

Згідно з п.14 ст.10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 260 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення, зокрема, включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з п. 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

За своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем-1 виплата при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023 роки не проводилася, оскільки ОСОБА_1 не було звільнено з В/ч НОМЕР_1 , а переведено до ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) №125 від 28.04.2023 (а..с15).

З наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 (по стройовій частині) №286 від 02.10.2024 слідує, що у зв`язку з виключення з 02.10.2024 позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, йому належить виплата компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, зокрема за 2022-2023 роки.

Як слідує з карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2022-2023 роки, додаткова винагорода виплачувалася позивачу як у 2022 році так і у 2023 році (а.с.7-8).

Так, відповідаючи на питання щодо умов обчислення розміру компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 в справі №240/32125/23 констатував, що, на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат відповідач-2 був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до спірних правовідносин, відповідач при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки), повинен був урахувати суму винагороди, за умови отримання позивачем її перед звільненням.

Таким чином, враховуючи те, що спірна додаткова винагорода є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та виплачувалася позивачу у 2022-2023 роках, суд вважає, що вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні відпусток.

За наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивача було звільнено зі служби саме наказом ІНФОРМАЦІЯ_9 , тому саме ним допущено протиправну бездіяльності щодо не враховано у складі грошового забезпечення з якого обчислюється компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тому з метою всебічного захисту прав позивача суд доходть висновку про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2022-2023 роки, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум. Вимоги до Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягають.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 було обчислено грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2022-2023 роки, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати військову частину ІНФОРМАЦІЯ_10 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2022-2023 роки, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач-2: ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя А.Я. Ксензюк