Справа № 160/13665/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2019 - 2024 роки, виходячи з грошового станом на день виключення зі списків особового складу 29.08.2024 р.;
- зобов?язати відповідача нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 - 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 29.08.2024 р. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 р. №44.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 28.12.2017 року по 29.08.2024 року вона проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . У зв?язку з позицією відповідача щодо трактування положень Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та з настанням особливого періоду вона не мала змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій їй не виплачувалась. Представник позивача звернувся до ВЧ НОМЕР_2 з метою отримання відповіді щодо підстав не нарахування їй грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, передбаченою пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», але відповідач повідомив про те, що підстави для нарахування відсутні. Тому вона вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 - 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 29.08.2024 р., що й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду 30.05.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно із витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2024 р. № 200 старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера-психолога військової частини, наказом Командувача Сухопутних Військ ЗСУ (по особовому складу) від 20.08.024 року №886 призначено на посаду старшим офіцером відділення оперативної психологічної роботи ВЧ НОМЕР_3 , наказано вважати такою, що 29.08.2024 року справи та посаду здала та вибула до нового місця служби АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач 29.08.2024 року була виключена зі списків особового складу частини, не у зв`язку зі звільненням з військової служби, а у зв`язку з вибуттям до нового місця служби до ВЧ НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .
Витяг із наказу також містить інформацію про отримання позивачем статусу учасника бойових дій та не надання їй додаткової відпустки, в тому числі за попередні роки, для врахування відповідних відомостей для проведення розрахунків за новим місцем служби у ВЧ НОМЕР_3 . Отже, при виключенні зі списків особового складу військової частини в зв`язку з переведенням до нового місця служби позивач не набула права на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки в тому числі за минулі роки. Таке право виникає лише при звільненні з військової служби. Обов`язок виплати відповідної компенсації покладається на військову частину з якої позивача буде саме звільнена з військової служби. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про теперішній стан перебування позивача на військовій службі, оскільки не виключено, що вона була звільнена з військової служби після 29.08.2024 року та вже отримала відповідні виплати та компенсації за останнім місцем служби. Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 21.03.2019 р.
Згідно із витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2024 року № 200 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера-психолога військової частини, наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.08.2024 року №886 на посаду старшим офіцером відділення оперативної психологічної роботи ВЧ НОМЕР_3 , наказано вважати такою, що 29.08.2024 року справи та посаду здала та вибула до нового місця служби м.Київ.
З 29.08.2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення виключити з 30.08.2024 року, видано продовольчий, грошовий, речовий атестати.
Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 07 років 00 місяців 00 днів, пільгова 04 роки 05 місяців 28 днів.
Виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та вислугу років відповідно до Додатку до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам пункту 1 розділу VІ наказу Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 року (зі змінами), за період з 01 по 29.08.2024 року.
Підйомну допомогу згідно із наказу Міністерства оборони України Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги від 21.09.2022 року №291 у 2024 році не отримувала.
Виплатити щомісячну премію у розмірі 420 відсотків від встановленої норми відповідно до доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 року №183/уд, за період з 01 по 29.08.2024 року.
Грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік відповідно до розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 (зі змінами) отримала.
Щорічна основна відпустка за 2018 рік використана.
Щорічна основна відпустка за 2019 рік використана.
Щорічна основна відпустка за 2020 рік використана.
Щорічна основна відпустка за 2021 рік використана в кількості 20 діб, з 09 по 29 липня 2021 року.
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась.
Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана в кількості 15 діб, з 17 листопада по 01 грудня 2023 року.
Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалась.
Додаткова відпустка учасникам бойових дій за період служби в частині, відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та відповідно до статті 16 Закону України "Про відпустки" та набуто учасниками бойових дій - 11 березня 2024 року з дня набуття чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" №426-VIII від 15 травня 2015 року не надавалась (УБД отримала 21.03.2019 року).
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) не отримала.
Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечена.
Підстава: інформаційне повідомлення про прийняття кадрових рішень наказ Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.08.2024 року №886 (№6396 від 22.08.2024 р.), старший лейтенант ОСОБА_1 (№5908 від 29.08.2024 р.).
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно із п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі, якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 р. №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст.16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно із п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
За приписами п.14 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз.1).
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті (абз.2).
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абз.3).
Крім того, відповідно до п.3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2024 р. № 200 позивач з 29.08.2024 року справи та посаду здала та вибула до нового місця служби, з 29.08.2024 року її виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
За правилами ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби або під час дії воєнного стану визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Підстави, за яких військовослужбовці звільняються із служби, визначені частинами 26 цієї статті, зокрема, частиною 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені підстави припинення (розірвання) контракту і звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом у мирний час (пункт 1), під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) пункт 2, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (пункт 3).
Відповідно до ч.7 ст.26 цього Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно із п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
За змістом ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Виходячи з наведених правових норм, виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини є наслідком не лише звільнення військовослужбовця з військової служби, а і, зокрема, переміщення по службі військовослужбовців строкової військової служби з однієї військової частини до іншої (п.203 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України).
В даному випадку виключення позивача наказом від 29.08.2024 року №200 зі списків особового складу цієї військової частини мало місце не у зв`язку із звільненням її з військової служби, а внаслідок вибуття для подальшого проходження служби, що за своєю правовою суттю не є звільненням з військової служби з настанням певних правових наслідків, зокрема, отримання компенсації за всі невикористані нею дні додаткової відпустки.
З огляду на зазначене, відповідачем у спірних відносинах не допущено протиправної бездіяльності, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 року по 2024 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення з особового складу військової частини, у зв`язку з переведенням до нового місця служби, про що зазначено в наказі від 29.08.2024 року №200. Так як відповідно до наведених вище правових норм дану відпустку позивач може отримати за новим місцем служби або отримати грошову компенсацію при звільненні з військової служби за останнім місцем служби відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260.
Прикметно, що і сам позивач не вказала норми права, яка б передбачала виплату спірної компенсації при зміні місця служби військовослужбовцем, натомість перейшла до цитування нерелевантного нормативно-правового акту.
Більш того, перед відповідачем позивач навіть не порушила питання про виплату такої компенсації, натомість адвокатським запитом затребувано інформацію про факт та підстави невиплати, прохання здійснити відповідну виплату відсутнє.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю з викладених вище підстав.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма