Справа № 440/7773/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/7773/25
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької об`єднаної філії АТ "Полтаваобленерго", Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької об`єднаної філії АТ "Полтаваобленерго", Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , відповідно до якого просить: визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1786 від 01.08.2024 «Про демонтаж та евакуацію стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності»; зобов`язати Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відновити демонтоване майно об`єкту нерухомості незавершеного будівництвом магазину для реалізації канцелярських товарів» - кіоск загальною площею 8,6 м2, шляхом встановлення його за адресою: вул. Троїцька, 101-Б, в м. Кременчуці Полтавської області; зобов`язати Кременчуцьку об`єднану філію АТ «Полтаваобленерго», комунальне підприємство «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, відновити становище, яке існувало до порушення, підключити до мережі електропостачання об`єкта нерухомості незавершеного будівництвом магазину для реалізації канцелярських товарів» - кіоску, загальною площею 8,6 м2, за адресою: вул. Троїцька, 101-Б, в м. Кременчуці Полтавської області.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки визначено усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви з обґрунтуванням дотримання строку звернення до суду з цим позовом, а у разі його пропуску - заяви про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин його пропуску; документа про сплату судового збору в розмірі 4844,80 грн. (за реквізитами для сплати судового збору: отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; ; банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок: UA4016719; призначення платежу: Судовий збір, за позовом____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

18 липня 2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої долучено документ про сплату судового збору в розмірі 4844,80 грн та заяву про поновлення строку звернення до суду, вмотивована отриманням ухвали Автозаводського районного суду м. Кеременчука від 12.02.2025 про відмову у відкритті провадження у справі лише 28.05.2025.

Надаючи оцінку такій заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, відтоді коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Вищевказані правові висновки відображені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 9901/141/20.

Як визначено частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів /абзац перший частини другої статті 122 КАС України/.

У поданій до суду позовній заяві позивачем зазначено, що в середині серпня 2024 року нею отримано рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1786 від 01.08.2024.

З долученої копії ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/25 встановлено, що у січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука із позовною заявою в якій оскаржувала рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1786 від 01.08.2024.

В свою чергу, ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/25 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального підприємства «Благоустрій Кременчука», Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго», Комунального підприємства «Міськсвітло», про визнання незаконним та скасування рішення, відновлення становища, яке існувало до порушення. Роз`яснено позивачу, що розгляд позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Копію такої ухвали суду, як стверджує позивач у позовній заяві, отримано нею 28.05.2025, однак доказів на підтвердження означеної обставини до позовну не долучено.

Позовну заяву надіслано позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду 03.06.2025, що підтверджено відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті.

Суд зауважує, що особа, яка звернула до суду має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації стосовно стану розгляду її позовної заяви та отримати копію такої ухвали суду в межах процесуальних строків, відведених для звернення до суду.

Проте ні позовна заява, ані заява про усунення недоліків не містять відомостей про обставини, що перешкоджали позивачу звернутись до Автозаводського районного суду міста Кременчука з метою отримання інформації у встановлений строк щодо результатів розгляду її позовної заяви, поданої в січні 2025 року та не містять об`єктивних обставин для визнання поважними причин значного пропуску строку звернення до суду із таким позовом.

Окрім того, ухвала Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/25, якою відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , опублікована в Єдиному державному реєстру судових рішень, до неї забезпечено надання загального доступу ще 13.02.2025 року /https://reyestr.court.gov.ua/Review/125090195/ та є доступною для ознайомлення, а відтак, у разі виявлення позивачем зацікавленості до свої ж справи, вона не була можливості достовірно дізнатися про результат розгляду її позовної заяви.

Саме по собі отримання позивачем аж в травні 2025 року паперової копії ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/25 жодним чином не свідчить про те, що позивач не могла дізнатися про наявність такої ухвали раніше, зокрема ще з дати її опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме з 13.02.2025 року.

Суд зазначає, що як реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою у рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності будь-яких інших осіб. Позивач необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Окрім іншого, суд звертає увагу позивача, що оскаржуване рішення, як вона ж сама зазначає, було нею отримано ще в середині 2024 року, однак із позовом звернулася до суду лише через 5 місяців, а саме в січні 2025 року. Водночас, після винесення Ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/25 позивачем не вчинялися жодні дії ні щодо отримання інформації відносно поданого нею позову, ні щодо своєчасного звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Твердження позивача про те, що після отримання Ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12.02.2025 у справі №524/1341/2 про відмову у відкритті провадження вона була змушена зібрати додаткові докази і це вимагало значного часу - жодним чином не підтверджено належними доказами. Зокрема, судом не було відмовлено у відкритті провадження саме з підстав відсутності тих чи інших доказів, і позивачем не було додано жодних належних та допустимих доказів, що нею після отримання відповідної ухвали збиралися такі докази з метою звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним; воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Зокрема, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Тож право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Натомість у цій справі позивач не вказав, які саме об`єктивні, поважні (непереборні) причини унеможливили звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк.

Позивач не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довела, що в цій справі можливість вчасного подання нею позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від її волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі та в процесуальний спосіб в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Як наслідок, позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений в такій ухвалі строк не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

У силу частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 294, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду неповажними.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької об`єднаної філії АТ "Полтаваобленерго", Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський