Справа № 620/2473/25
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/2473/25

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Держаної спеціальної служби транспорту про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Адміністрації Держаної спеціальної служби транспорту про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам родини померлого військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_2 , викладене в протоколі № 418 від 07.06.2024;

- зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплаті одноразової грошової допомоги членам родини померлого військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.Анатолійовичем.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 09.04.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому вказує, що позов не визнає, оскільки він не ґрунтується на законі та є безпідставним. Наголошують, що предметом спору є оскарження рішення комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) від 07.06.2024 №418 стосовно відмови членам сім`ї ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. Комісія відмовила у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі статей 16, 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пункту 29 Порядку у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. При розгляді справи встановлено, що згідно інформації наданої Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради, викладеної в листах від 08.12.2023 № 01-05/2187, від 09.04.2024 № 01-04/679, від 15.04.2024 № 01-04/726 за результатами аналізів вмісту етанолу в біологічних рідинах при госпіталізації у ОСОБА_2 кров 0 ‰, сеча 0.34 ‰. Жодних документів, які спростовують встановлені факти до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не надходили.

Представником позивача подана відповідь на відзив, в якій вказав, що комісія розглянула документи з порушенням місячного строку, передбаченого законодавством. Крім того в протоколі засідання комісії, не зазначено про відсутність алкоголю в крові померлого, не вказано, які ж саме дії були вчинені ОСОБА_1 , пов`язані з алкоголем, що призвели до його смерті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 11.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с.17).

Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 має двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , виданих повторно 18.06.2020 відділом державної реєстрації цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції.

ОСОБА_2 з 04.10.2022 перебував на службі у Військовій частині НОМЕР_4 на посаді водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 04.10.2022 №232.

Згідно свідоцтва про смерть від 14.11.2023, серії НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту лікарського свідоцтва про смерть від 14.11.2023 №604 слідує, що смерть настала внаслідок захворювання набряк мозку, внутрішньо мозковий крововилив внутрішньошлуночковий (а.с. 22-23)

З витягу із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил від 21.12.2023 №5429 слідує, що причина смерті є «Внутрішньо мозковий крововилив внутрішньошлуночковий. Набряк мозку». Лікарським свідоцтвом про смерть від 14.11.2023 №604 захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.28).

Рішенням комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.06.2024 №418 відмовлено членам сім`ї ОСОБА_2 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Підставою такого висновку стала інформація, надана Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради, викладена в листах від 08.12.2023 № 01-05/2187, від 09.04.2024 № 01-04/679, від 15.04.2024 № 01-04/726, в яких вказано, що за результатами аналізів вмісту етанолу в біологічних рідинах при госпіталізації у ОСОБА_2 - кров 0 ‰, сеча 0.34 ‰, що підтверджує, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаючи висновок комісії, викладений в оскаржуваному рішення протиправним позивачка звернулася до суду за захистом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1-2 та 2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пункт 1 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII).

Згідно частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 №2011-XII право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення) (частина 1 статті 16-1 Закону №2011-XII).

Згідно підпункту б) частини 1 статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Предметом даного спору є рішення комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.06.2024 № 418, яким відмовлено членам сім`ї ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 04.10.2022 перебував на службі у Військовій частині НОМЕР_4 на посаді водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти та згідно свідоцтва про смерть від 14.11.2023 серія НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі змісту лікарського свідоцтва про смерть від 14.11.2023 №604 слідує, що смерть настала внаслідок захворювання набряк мозку, внутрішньо мозковий крововилив внутрішньошлуночковий.

З витягу із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил від 21.12.2023 №5429 слідує, що причина смерті є «Внутрішньо мозковий крововилив внутрішньошлуночковий. Набряк мозку». Лікарським свідоцтвом про смерть від 14.11.2023 №604 захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідач відмовив родині померлого військовослужбовця ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння на підставі інформації наданої Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради, викладеної в листах від 08.12.2023 №01-05/2187, від 09.04.2024 № 01-04/679, від 15.04.2024 № 01-04/726, в яких вказано, що за результатами аналізів вмісту етанолу в біологічних рідинах при госпіталізації у ОСОБА_2 становила кров 0 ‰, сеча 0.34 ‰.

Проте суд не погоджується з такими доводами відповідача з наступних підстав.

Зі змісту листа Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради від 08.12.2023 №01-05/2187 слідує, що згідно листа первинного огляду ОСОБА_1 з медичної карти стаціонарного хворого №24808 «пацієнт поступив 10.11.2023 о 23 год. 07 хв., доставлений КШМД в стані коми з діагнозом алкогольна кома ( під питанням), отруєння сурогатами алкоголю (під питанням). Згідно з результатами токсилогічного дослідження лікарні №1212 від 22.11.2023 (біологічний матеріал кров, сеча від 11.11.2023) кров 0,00 г/л ‰, сеча 0,34 г/л ‰ виявлено етанол, в концентрації (за методикою ГРХ). Відповідно до Посмертного епікрізу №24808 з медичної карти стаціонарного хворого встановлено діагноз: ЦВХ.ГПМК (10.11.2023) по типу паренхіматозно-субарахноідально-вентрикулярного крововиливу з формуванням інсульт-гематоми в глитинних відділах лівої гемісфери головного мозку (басейн ЛСМА) з проривом крові в шлуночки головного мозку. Пригнічення свідомості до рівня коми. 13.11.2023 о 21 год.15 хв. констатована біологічна смерть хворого. Причина смерті: набряк головного мозку, внутрішньо мозковий внутрішньошлуночковий крововилив».

Зі змісту листа Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради від 15.04.2024 №01-04/726 слідує, що причина смерті ОСОБА_2 гостре порушення мозкового кровообігу по типу паренхіматозно-субарахноідально-вентрикулярного крововиливу з формуванням інсульт-гематоми в лівій гемісфері головного мозку не пов`язана з наявністю етанолу в сечі 0,34 г/л ‰.

Аналізуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відсутність етанолу в крові 0,00 г/л в ОСОБА_2 свідчить про те , що на момент взяття зразка останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки етанол в крові є головним маркером такого стану.

Суд зауважує, що кров є основним біологічним середовищем, за яким визначається стан сп`яніння у медико-правовому полі.

Виявлений вміст етанолу в сечі 0,34 г/л в ОСОБА_2 свідчить лише про можливе попереднє вживання алкоголю, проте не підтверджує наявність сп`яніння на момент обстеження.

Отже на момент медичного огляду ОСОБА_2 перебував у тверезому стані.

Суд зауважує, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не прийняв до уваги лист Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради від 15.04.2024 №01-04/726 з якого слідує, що причиної смерті ОСОБА_2 стало гостре порушення мозкового кровообігу по типу паренхіматозно-субарахноідально-вентрикулярного крововиливу з формуванням інсульт-гематоми в лівій гемісфері головного мозку та не пов`язана з наявністю етанолу в сечі 0,34 г/л ‰.

Відповідач також не прийняв до уваги і рішення штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил від 21.12.2023 №5429, з якого вбачається, що причина смерті ОСОБА_2 є внутрішньо мозковий крововилив внутрішньошлуночковий. Набряк мозку та захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Суд враховує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Оскаржуване рішення відповідача також не містить перелік дій, які вчинив ОСОБА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, які призвели до його смерті.

За таких обставин суд вважає, що висновок комісії відповідача, що смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння є помилковим та зробленим, без врахування всіх обставин справи та на невірному застосуванню норм законодавства, яке призвело до прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обставин суд вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач порушив норми статті 19 Конституції України, а тому рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам родини померлого військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_2 , викладене в протоколі № 418 від 07.06.2024.

Зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам родини померлого військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ).

Відповідач: Адміністрація Держаної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, буд. 5, м. Київ, 02094, ).

Суддя В.В. Падій