Справа № 520/4807/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 р. №520/4807/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/485, з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/486, з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/487, з 01 січня 2024 року у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/488.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 60% суддівської винагороди судді: з 01 січня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/485, з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/486, з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/487, з 01 січня 2024 року у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/488, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії які полягають у відмові ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/485, з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/486, з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/487, з 01 січня 2024 року у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/488.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 10.03.2025 позивачем надано заяву, відповідно до якої зазначено, що позивачем сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, враховуючи той факт, що позов містить лише одну вимогу немайнового характеру, оскільки оскаржується лише одна відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відповідні роки. Вимога щодо «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» є похідною від основної вимоги про «визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці». Кількість довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, які були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не мають значення для визначення кількості позовних вимог, оскільки за результатом однієї заяви ОСОБА_1 відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято одну відмову, оформлену у вигляді листа №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відповідні роки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу квитанції про доплату судового збору в сумі 3875,84 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 24.03.2025 позивачем надано заяву, відповідно до якої зазначено, що кількість довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, які були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не мають значення для визначення кількості позовних вимог, оскільки за результатом однієї заяви ОСОБА_1 відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято одну відмову, оформлену у вигляді листа №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відповідні роки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 по справі № 520/4807/25 скасовано.

Адміністративну справу № 520/4807/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Адміністративна справа № 520/4807/25 повернулась до Харківського окружного адміністративного суду 18.06.2025.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

04.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на вибір позивача може подаватися особисто через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). І позивач скористалася саме цим способом звернення до відповідача. Тому доводи відповідача щодо нібито не дотримання позивачем порядку звернення до органів Пенсійного фонду із заявою про перерахунок довічного грошового утримання є безпідставним та незаконним.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, отримує щомісячне грошове утримання відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, яким здійснюється його виплата.

05.11.2024 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Харківській області виготовлено довідки №04-49/485, №04-49/486, №04-49/487, №04-49/488 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

20.11.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок ТУ ДСА в Харківській області №04-49/485, №04-49/486, №04-49/487, №04-49/488.

Листом Головного управління ПФУ в Харківській №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 було повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що ОСОБА_1 вже здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди згідно із довідкою ТУ ДСА у Харківській області від 21.04.2020 за №04-52/333, де посадовий оклад визначено, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 142 № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIIIрізних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривень, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Так, спірним питанням у даній справі є застосування для розрахунку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня відповідного року у розмірі 2102 грн.

Так, стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу, зокрема, судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожитковому мінімуму, правова основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривні.

У той же час, згідно з абз. 5 статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.

Таким чином, окремими приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Зазначені положення абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому підстави для застосування прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3028 гривні для визначення базового розміру посадового окладу судді відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.

Так, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Разом з тим, починаючи з 2021 законодавець у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цій постанові викладений наступний правовий висновок: безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (п.111).

Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (п.112).

З огляду на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №35760-37686/Н-03/8-2000/24 від 16.12.2024 в перерахунку та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/485, з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/486, з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/487, з 01 січня 2024 року у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/488 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 60% суддівської винагороди судді: з 01 січня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/485, з 01 січня 2022 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/486, з 01 січня 2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/487, з 01 січня 2024 року у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 05.11.2024 №04-49/488, з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Пасечнік О.В.