Справа № 240/214/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/214/25

категорія 10808100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

представника позивача Сірої А.В., представника відповідача Малої І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 17.12.2024 № на суму 1 952650,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що здійснюючи 19.11.2024 під час фактичної перевірки щодо дотримання позивачем вимог трудового законодавства України, перевіряючи вийшли за межі наданих їм повноважень щодо предмета перевірки; наказ від 19.11.2024 № 2762-п не містить відповідного посилання на положення підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України та відповідач жодним чином не підтвердив наявність у нього або отримання в установленому законодавством порядку інформації щодо позивача про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету; сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Порядку №496 не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР; з акту перевірки вбачається, що сума штрафу у розмірі 1 947 200,00 грн., була розрахована як вартість необлікованого товару, виявленого під час перевірки, та визначена на підставі опису товару, який було здійснено перевіряючим під час перевірки, тобто фактична інвентаризація майна; проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення; проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення перевірки інвентаризації товару є єдиним встановленим законом засобом доказування, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 06.02.2020 року по справі №807/1556/17; що до вказаних описів було внесено майно, яке не належало позивачу на праві власності та є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТО ВЕКТОР ЮГ» і перебувало на відповідальному зберіганні у позивача.

Ухвалою від 10.01.2025 (а.с.88) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.91-107), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідно наказ на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 15.11.2024 №2762-п відповідає вимогам вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України (далі - ПК України); доповідна записка управління податкового аудиту ГУ ДПС України від 12.11.2024 № 3703/06-30-07-06 є правомірною підставою для призначення та проведення перевірки згідно пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України; при проведенні контрольної розрахункової операції, а саме придбання «насоса ручного» за ціною 350,00 грн., та мотоцикла «VIPER V250L «DRAGON»» за ціною 62000,00 грн., тільки розрахункова операція з продажу мотоцикла проведена із застосуванням ПРРО ФОП ОСОБА_1 з видачею відповідного розрахункового документа, продаж насоса ручного відбувся без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа; відповідно до ст. 215 ПК України мотоцикли є підакцизним товаром, проте при реалізації мотоцикла «VIPER V250L «DRAGON»» за ціною 62000,00 грн., було видано фіскальний чек від 19.11.2024 № без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД; відповідно постанови КМУ від 16.03.2017 № 231 «Про затвердження переліку технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій» мотоцикли включені в даний перелік, а отже ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку; позивачем за місцем продажу не вівся облік товарів (форма обліку товарів перевіряючим надана не була).

Позивач відповіді на відзив не подав.

Ухвалою від 06.05.2025 (а.с.134) справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні:

- представник позивача позов підтримали та просила його задовольнити, вказавши, що перевірка є безпідставною, оскільки доповідна записка не є підставою для призначення перевірки; перевіряючи не мали права складати опису товарів, а треба було відповідачу вимогати у позивача проведення інвентаризації товарів;

- представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Проаналізувавши та оцінивши дослідженні докази у сукупності, суд приходить до висновку про відмову з задоволенні позову з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПКУ), Законом України № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265), Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496).

15.11.2024 на підставі п.п.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ у зв`язку із наявною інформацією, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючи органі та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту ГУ ДПС України від 12.11.2024 № 3703/06-30-07-06 (а.с.34), відповідачем видано наказ № 2762-п "Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " (а.с.40).

На виконання вказаного наказу відповідними посадовими особами контролюючого органу проведено перевірку позивача, за місцем фактичного провадження діяльності позивача за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 70 приміщення 44, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 19.11.2024 № 23875/06/25/РРО/ НОМЕР_1 (а.с.21-25), на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.12.2024 № (а.с.44,45) про застосування до позивача штрафу (фінансових санкцій) в сумі 1 952650,00 грн, а саме:

- 350,00 грн за порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Закону № 265, - не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки 350 грн через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції;

- 510 грн за порушення пункту 11 ст. 3 Закону № 265, - проведено розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій без використанням режиму програмування для підакцізних товарів із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості;

- 1947200,00 грн за порушення пункту 12 ст. 3 Закону № 265, - порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації.

Позивач вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що у межах обставин, які склались у цій справі, спірним питанням є, зокрема, застосування підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПКУ як підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПКУ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПКУ визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичних перевірок встановлені статтею 80 ПКУ. Зокрема, відповідно до пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, за наявності хоча б однієї з підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2.).

Зі змісту наказу про проведення фактичної перевірки від 15.11.2024 № 2762-п (а.с.40) слідує, що призначена фактична перевірка проводиться з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів наявності, ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Наведена у наказі мета проведення фактичної перевірки позивача узгоджується з положеннями підпункту 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПКУ, в якому визначені цілі такого виду перевірок.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, таких документів:

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Позивач стверджує про невідповідність наказу цим вимогам, оскільки, на його думку, в ньому не зазначені підстави для її проведення.

Відповідач зазначає, що у наказі є посилання на пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, як на підставу для проведення фактичної перевірки.

Позиція позивача полягає в тому, що пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ передбачає підставою для проведення фактичної перевірки наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. Це позивач вважає юридичною підставою проведення фактичної перевірки, наполягаючи на тому, що фактичної підстави - конкретних фактів існування порушення, у наказі не наведено.

Натомість, судом встановлено, що з метою виявлення фактів, які можуть свідчити про можливі порушення законодавства щодо проведення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів контролюючим органом було проведено аналіз даних ІКС «Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій», в ході якого встановлено, що позивачем, який здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування (2 група), 27.07.2024 за місцем фактичного провадження діяльності позивача за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 70 приміщення 44, реалізовано «Мотоцикл «VIPER "V125S» за ціною 35000,00 грн, без зазначення коду УКТЗЕД для підакцизної групи товарів у фіскальному чеку, про що відображено у Доповідній записці управління податкового аудиту від 12.11.2024 (а.с.34), яка стала підставою для проведення фактичної перевірки позивача відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ та видання вищевказаного наказу.

Проаналізувавши положення ст. 80 ПК України, суд дійшов висновку, що передбачені у пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства щодо здійснення платником податків розрахункових операцій.

Таким чином у наказі від 15.11.2024 наведені підстави, визначені у ст. 80 ПКУ, для проведення фактичної перевірки позивача.

Щодо накладеним спірним рішенням штрафу в сумі 350,00 грн за порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Закону № 265.

В ст. 3 Закону № 265 зазначено:

"Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти)."

Як вбачається з досліджених доказів (акт перевірки, покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) та не заперечується учасниками справи, 19.11.2024 при здійснені операції з продажу насоса ручного ціною 350 грн, продавцем позивача не був створений та наданий покупцю розрахунковий документ, що підтверджує виконання проведеної операції.

Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265 передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

Оскільки в ході перевірки було встановлено непроведення позивачем 19.11.2024 розрахункової операції через реєстратори розрахункових операцій та невидача розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції з продажу насосу вартістю 350 грн, фінансові санкції в сумі 350 грн застосовані до позивача правомірно.

Щодо накладеним спірним рішенням штрафу в сумі 510 грн за порушення пункту 11 ст. 3 Закону № 265.

В ст. 3 Закону № 265 зазначено:

"Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

...

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями;"

Як вбачається з досліджених доказів (акт перевірки, покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) та не заперечується учасниками справи, 19.11.2024 позивачем був проданий мотоцикла VIPER V250L "DRAGON" за ціною 62000,00 грн та виданий розрахунковий документ - фіскальний чек № (а.с.105), в якому не зазначено коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Підпунктом 215.3.7 п. 215.3 ст. 215 ПКУ передбачено, що акцизний податок справляється, зокрема, з таких товарів: мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них: Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з колясками або без них.

Пунктом 7 ст. 17 Закону № 265 передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Оскільки в ході перевірки було встановлено проведення позивачем 19.11.2024 розрахункової операції через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму програмування підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, фінансові санкції в сумі 510 грн застосовані до позивача правомірно.

Щодо накладеним спірним рішенням штрафу в сумі 1947200,00 грн за порушення пункту 12 ст. 3 Закону № 265.

В ст. 3 Закону № 265 зазначено:

"Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

...

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);"

Відповідно Постанови КМУ від 16.03.2017 № 231 «Про затвердження переліку технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій» мотоцикли включені в даний перелік, а отже позивач зобов`язаний вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи (п. 2 Розділу І Порядку № 496).

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

У пункті 9 Розділу ІІ Порядку № 496 зазначено, що заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:

1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;

2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;

3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

В пункті 10 Розділу ІІ Наказу № 496 сказано, що Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку № 496 Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки; разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби); такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Тобто облік товарів в місці продажу (господарському об`єкті) ведеться шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів і така форма повинна надаватися посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

Наявність первинних документів без ведення Форми обліку, свідчить про те, що облік товарних запасів не ведеться в порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з досліджених доказів (акт перевірки, поясненнями позивача до акту перевірки (а.с.101), показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ), під час проведення перевірки 19.11.2024 позивачем не було надано посадовим особам контролюючого органу Форма ведення обліку товарних запасів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), посадовим особам контролюючого органу на їх вимогу надана не була надана.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , при проведенні фактичної перевірки, під час якої були присутні ОСОБА_1 та продавець ОСОБА_3 , перевіряючими було складено опис товарів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності (а.с.102-104), загальна вартість яких складала 1947200,00 грн, при цьому в ньому вказувалась ціна, яка була зазначена на товарі; вказаний опис товарів був підписаний продавцем ОСОБА_3 без заперечень.

В Закону № 265 зазначено:

"Стаття 20. До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння)."

Оскільки під час проведення фактичної перевірки позивачем не було надано посадовим особам контролюючого органу документи (встановлена Порядком № 496 Форма обліку ведення обліку товарних запасів), які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), і вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації склала 1947200,00 грн, фінансові санкції в сумі 1947200,00 грн застосовані до позивача правомірно.

Те, що позивачем до заперечень від 29.11.2024 (а.с.36-39) на акт фактичної перевірки від 19.11.2024 були надані роздруківка щодо форми обліку товарних запасів, копії накладних, копія договору на відповідальне зберігання від 06.05.2020 не підтверджує, що таки документи надавались під час проведення фактичної перевірки позивачем не було надано посадовим особам контролюючого органу.

Твердження позивача, що до вказаних описів товарів (а.с.102-104) було внесено майно, яке не належало позивачу на праві власності та є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТО ВЕКТОР ЮГ» і перебувало на відповідальному зберіганні у позивача згідно договору відповідного зберігання № 29 від 06.05.2020 (а.с.16), не свідчить про те, що позивач надав під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), враховуючи, що як встановлено з показів свідків ОСОБА_1 товар, отриманий позивачем від ТОВ «МОТО ВЕКТОР ЮГ» на виконання вказаного договору зберігався (демонструвався) у місці продажу (господарському об`єкті) за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 70 приміщення 44, і міг бути проданий. Також суд звертає увагу, що з наданих позивачем до заперечень від 29.11.2024 форм ведення обліку товарних запасів за період з 01.01.2023 по 30.10.2024 (а.с.48-50,73-74) не вбачається обліку товарів, які надходили від ТОВ «МОТО ВЕКТОР ЮГ».

Щодо твердження позивача про те, що перевіряючи не мали права складати опису товарів, а повинні були вимагати у позивача провести інвентаризацію товарів, то суд не вважає його обґрунтованим, оскільки:

- позивач має право проводити інвентаризацію своїх товарно-матеріальних цінностей самостійного, а відповідач має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, однак сторони вказаним правом не скористались;

- відповідно до п.80.10 ст. 80 ПКУ порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу;

- згідно п. 86.1 ст. 86 ПК матеріали перевірки - це, крім іншого, акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

- складений посадовими особами контролюючого органу опис товарів (а.с.102-104), який підписаний продавцем, є інформативним додатком до акту перевірки, який в даному випадку перевіряючи могли скласти, враховуючи, що позивач не надав їм під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже суд вважає акт фактичної перевірки від 19.11.2024 з додатками, на підставі якого прийнято спірне рішення належним доказом, який підтверджує, що позивачем не було надано посадовим особам контролюючого органу документи (встановлена Порядком № 496 Форма обліку ведення обліку товарних запасів), які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), і вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації складала 1947200,00 грн.

Щодо доводів позивача з посиланням на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 06.02.2020 по справі № 807/1556/17, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення перевірки інвентаризації товару є єдиним встановленим законом засобом доказування, то вони є неприйнятними у цьому випадку, оскільки, як було встановлено у ході розгляду справи, працівниками відповідача під час проведення фактичної перевірки магазину позивача були складені опис товарів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності, та, які не обліковані у встановленому законодавством порядку, у той же час у справі № 807/1556/17 предметом спору були податкові повідомлення-рішення, прийняті органами ДПС за результатами проведених документальних, а не фактичних перевірок. Таким чином, покликання на постанову Верховного Суду від 06.02.2020 по справі № 807/1556/17 вчинені позивачем безвідносно до предмета спору у справі, яка розглядається.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.04.2025 по справі № 580/1158/23 (пункт 58 постанови).

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог та приписи ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, код 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 18 липня 2025 року