Справа № 240/11494/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/11494/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 04.06.2024 №1 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на війкову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак отримав відмову у наданні відстрочки. Позивач вважає, що вказана відмова порушує його права, що слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

22.07.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №40942/24, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву відповідач вказує, що позивачу було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю повного пакету документів, які передбачені додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. При розгляді заяви комісією було встановлено відсутність одного із документів: свідоцтва про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Крім того, відповідач заперечує, що позивачу вже надавалась відстрочка від призову на підставі абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом до 18.05.2024).

Також, на думку відповідача, позивач помилково трактує положення чинних нормативно-правових актів, які регламентують надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

06.08.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив вх. №43559/24 в якій проти доводів відзиву заперечується, позовні вимоги повністю підтримано.

Відповідно до положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Позивач 31.05.2024 звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку із тим, що на його утриманні перебуває четверо дітей віком до 18 років (а.с.24).

Рішенням комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.06.2024 (протокол №1) заявнику було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю повного пакету документів, які передбачені додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (а.с.21).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент звернення позивача із заявою про надання відстрочки та на момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, тому під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану станом на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом п`ятим статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України "Про оборону України" передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 2 Закону №3543-ХІІ визначено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд із цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із частиною 8 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 2 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

За змістом пункту 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 8 Положення №154, у редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до приписів пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до пункту 74 "Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352 (далі - Положення №352) відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відстрочка від призову на строкову військову службу надається громадянам за рішенням призовної комісії: за сімейними обставинами, за станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності, а у випадках, які не передбачені зазначеним Законом, - за рішенням обласної призовної комісії на підставі подання районної (міської) призовної комісії.

Право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі наявності права на відстрочку медичний огляд призовників, придатних до військової служби за станом здоров`я, не проводиться. Дані про їх стан здоров`я вносяться до книги протоколів засідань районної (міської) призовної комісії за результатами медичного огляду під час приписки до призовної дільниці або раніше проведеного медичного огляду під час проходження призовної комісії.

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Порядок №560) встановлено додаткові вимоги для підтвердження наявності підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, цим самим звужуючи зміст основного нормативно правового акту - Закону України «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію». Надання вичерпного переліку документів звужує права військовозобов`язаних заявників та виключає можливість доведення права на відстрочку за допомогою інших документів та в інший спосіб, не передбачений Порядком.

Додатком 5 до Порядку №560 затверджено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відтак, документи, що підтверджують право на відстрочку, це: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача, причиною відмови в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є відсутність повного пакету документів згідно Додатку 5 до Порядку (а.с.21).

В оскаржуваному рішенні відповідачем не конкретизовано які саме документи не надані позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 31.05.2024.

Водночас з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є батьком чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с.25), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 (а.с.26), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 (а.с.27) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 (а.с.28).

Суд враховує, що за приписами статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено в статті 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із довідкою від 30.05.2024 №97516, виданою Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області, станом на 30.05.2024 відсутня заборгованість по виконавчих провадженнях щодо стягнення будь-яких боргових зобов`язань, в тому числі по аліментах ВП №51793112 та ВП №9486978 з ОСОБА_1 (а.с.29).

Довідкою від 10.06.2024 №95009 підтверджено, що на виконанні у Бердичівському відділі ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 10.06.2024 перебуває виконавче провадження №9486987 відкрите за виконавчим листом №2-553 від 01.02.2008, що виданий Києво-Святошинським районним судом про стягнення 1/3 частини всіх видів доходу на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і до повноліття. Станом на 01.06.2024 відсутня заборгованість по виконавчому документу (а.с.22).

Довідкою від 10.06.2024 №95008 підтверджено, що на виконанні у Бердичівському відділі ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 10.06.2024 перебуває виконавче провадження №51793112 відкрите за виконавчим листом №626/557/16-ц від 11.04.2016, що виданий Красноградським районним судом Харківської області про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.03.2016 до повноліття дітей. Станом на 01.06.2024 відсутня заборгованість по виконавчому документу (а.с.23).

Відсутність заборгованості по зазначених виконавчих провадженнях дає підстави підтвердити факт утримання позивачем його чотирьох неповнолітніх дітей. Відповідно можна дійти висновку про сумлінне виконання позивачем обов`язків, покладених на нього законодавством щодо утримання неповнолітніх дітей.

Вказані документи були додані позивачем до заяви від 31.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у кількості 5 аркушів (а.с.24).

У зв`язку з цим суд вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства доводи відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні, щодо відсутності повного пакету документів згідно Додатку 5 до Порядку відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

В контексті наведених норм та встановлених фактичних обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо надання доказів на підтвердження перебування на утриманні позивача чотирьох дітей віком до 18 років та відсутності заборгованості із сплати аліментів та коштів, що надає йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в розумінні вимог пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", діяв не на підставі та не у відповідності до вимог чинного законодавства, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного суд зазначає, що вимоги заявлені позивачем є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії, оформлене протоколом від 04.06.2024 №1 в частині щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 31.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру в частині прийняття рішення про надання відстрочки позивачу, то суд зазначає наступне.

У постанові від 11.02.2020 у справі №0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі №380/12913/21.

Оскільки судом було встановлено, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач не розглянув належним чином подану позивачем заяву та усі додані документи, не зазначив яких саме документів не надано позивачем, належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 згідно з п.3 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 04.06.2024 №1 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду у справі №240/11494/24.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

18.07.25