Справа № 646/3661/25
Суддя: Маньковська О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/120/2025 Справа № 646/3661/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Маньковської О.О.,

за участю секретаря Гришечко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання її протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просив поновити строк на оскарження постанови № 622 від 21.01.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасувати постанову № 622 від 21.01.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити. Стягнути зі ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 622 від 21.01.2025 року з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Заперечував обставини викладені у постанові, зокрема, що на його адресу надходила повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 року на 11: 00 годину, для звірки облікових даних. Вважав постанову незаконною, доводи та докази, на які посилався відповідач, необгрунтованими, необ`єктивними та непідтвердженими жодними фактичними обставинами у справі. Вказав, що вчасно оновив персональні дані у електронному додатку «Резерв +». Не погоджується також із сумою штрафу, посилаючись на спилив строку давності, передбачений положеннями ст .38 КУпАП. Крім того, був госпіталізований 19.01.2025 року о 07.30 годині, про що повідомив відповідача 21.01.2025 року, відповідно до положень п. 24 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, тому не зміг з`явитись за викликом на 19.01.2025 року на 08.00 годину. Крім того, вважав оформленою не належним чином вказану повістку, зокрема, що вона підписана особою, яка не мала для цього певних повноважень. Вказав, що не був сповіщений жодним чином відповідачем про винесений протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього та про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане у ньому правопорушення. Вказав, що дізнався лише після того, як отримав постанову державного виконавця про відкриття провадження № 77786022 від 14.04.2025 року, яка надійшла поштовим зв`язком. Вказав, що протокол складався за його відсутності, із порушенням законодавства, справа розглянута без участі та повідомлення його про такий розгляд, вважав порушеним його право на захист. Просив поновити строк для оскарження постанови № 622 від 21.01.2025 року, оскільки дізнався про її існування лише після відкриття виконавчого провадження та отримання копії постанови державного виконавця 16.04.2025 року, про що свідчить відтиск на конверті.

У відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду зі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що 08.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, була направлена повістка № 457883 за відомим задекларованим місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові на 19.10.2024 року на 11:00 годину. Вищевказана повістка повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 18.10.2024 року. Таким чином, на виконання вимог п. 41 Постанови КМУ № 560 від 18.05.2024 року, відповідач вважав належним чином повідомленим позивача про явку на 19.10.2024 року. Однак, позивач не з`явився, чим порушив ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того, відповідач зазначив, що 19.01.2025 року, за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 за викликом, відносно ОСОБА_1 , був складений протокол про адміністративне правопорушення № 81, до якого долучені докази обставин, викладених у ньому. При складанні протоколу були дотримані норми КУпАП щодо процедури розгляду адміністративної справи, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Протокол складений за особистої участі позивача та за погодженням сторін визначена дата розгляду справи. Позивач, після ознайомлення скористався своїм правом, та у присутності свідків відмовився від надання письмових пояснень, підпису протоколу та отримувати другий примірний протоколу. Мотивуючи, що відсутність його письмового пояснення та підпису у протоколі буде беззаперечно свідчити про відсутність як складу правопорушення, так і вчинення ним правопорушення. Крім того, відповідач наголосив, що ним, відповідно до Постанови КМУ № 270 від 05.03.2009 року (зі змінами), якою затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку та, відповідно до яких заповнено відправлення ОСОБА_1 із зазначенням і заповненням обов`язкової і достатньої інформації про отримувача, яка необхідна для прийняття, відправлення та вручення адресату. Тож, відповідач, підсумовуючи відзив на позовну заяву зазначив, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинені в рамках правового поля, в межах законодавства та наданих повноважень, мета виклику ОСОБА_1 законна (пункти 21,27 Порядку), та повістка ОСОБА_1 направлена за належною адресою (пункт 34 Порядку), направлена відповідно до встановленого та затвердженого «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (пункт 36 Порядку), і ОСОБА_1 , відповідно до відмітки АТ «Укрпошта», вважається оповіщеним про його виклик належним чином, що прямо передбачено «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (пункт 41 Порядку), і протокол № 81 складено саме за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом, а не за невиконання ОСОБА_1 інших встановлених законодавством обов`язків. Вказав, що ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи (яка була визначена за погодженістю), про що свідчить відповідний запис, у відповідній графі протоколу № 81. Будь- які документи, щодо невиконання свого військового обов`язку в частині неявки за викликом з поважних причин, не надав та не повідомив у встановлений 3-и денний строк, ні особисто, ні іншим можливим способом, також не надав будь-яких заяв, клопотань, заперечень, повідомлень, пояснень щодо переносу розгляду адміністративної справи. 21.01.2025 року, у визначений час, відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 . Від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 , справу про адміністративне правопорушення розглядав в.о. начальника Бугайов В. з дотриманням вимог КУпАП та з`ясуванням всіх фактичних обставин справи і дослідженням доказів. Заперечував проти тверджень позивача, що ним своєчасно подано підтверджуючі докази з приводу неможливості з`явитись за повісткою від 19.01.2025 року на 21.05.2025 року, оскільки вказані відомості надійшли до відповідача поза межами строку зазначеного у п. 24 Порядку 23.01.2025 року. Вважав, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував вимоги законодавства, розумів, що як військовозобов`язаний підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, після спливу поважних причин, що перешкоджали з`явитись за викликом до ТЦК та СП (повістка № 37/МВ від 19.01.2025 р.), по теперішній час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Крім того, відповідач заперечував проти тверджень позивача щодо невірно оформленої повістки, оскільки вона не є процесуальним документом та не підлягає оскарженню. Також відповідач вказав, що позивач в присутності двох свідків заперечив проти отримання протоколу та його підписання. У зв`язку з відсутністю заперечень, за домовленістю, розгляд справи було призначено на 21.01.2025 року та за наявними в матеріалах справи доказами розглянуто. На адресу позивача рекомендованим листом АТ «Укрпошта» направлено копію постанови № 622 від 21.01.2025 року. Тож, відповідач наполягав, що позивачу було достовірно відомо про винесення протоколу стосовно нього та дату розгляду справи, й винесене рішення. Таким чином, вважав, відсутні підстави для поновлення строку для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Позивач надав відповідь на відзив, в якому заперечував пояснення представника відповідача, посилаючись на їх необгрунтованість. Наголосив, шо на його адресу не надходила повістка № 457883 від 08.10.2024 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 року на 11:00 годину. Також вказав, що не отримував й повідомлень за наявним у АТ «Укрпошта» номером телефону повідомлень вкладеного до абонентської поштової скриньки про надходження рекомендованого листа з позначкою «повістка ТЦК». Заперечував вірність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а також заперечував правомірність складання протоколу та винесення постанови однією й тією ж особою. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складений за його відсутності. Наголосив, що не був обізнаний про винесення постанови.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Так, відповідно положень ч. 1 ст. 289 КУпАП, Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

При вирішенні питання щодо поновлення строку звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до наступного.

Так, позивачем зазначено, що він не був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тому не був обізнаний ані про узгоджену дату, ані про факт ухвалення постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження вказаним твердженням надає суду медичну карту стаціонарного хворого № 768 від 19.01.2025 року, згідно якої останній о 07.30 годині був госпіталізований.

Проте, як вбачається з наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення № 81 від 19.01.2024 року, він складений 19.01.2025 року із встановлення часу о 04:30 годині. Крім того, згідно наданого рапорту співробітника поліції, ОСОБА_1 доставлений до ТЦК та СП 19.01.2025 року о 03.15 годині.

Таким чином, суд оцінює критично твердження позивача щодо його відсутності та необізнаності про складання протоколу № 81 від 19.01.2024 року, оскільки протокол складений в присутності свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу та отримання його копії в їх присутності, а також суд приймає до уваги, що госпіталізація позивача відбулась вже після складання протоколу.

Разом з тим, суд приймає до уваги твердження ОСОБА_1 , що він знаходився на лікуванні в період з 21.01.2025 року по 30.01.2025 року, тому вважає поважною причину неявки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення 21.01.2025 року та вважає доведеним необізнаність про ухвалення постанови стосовно нього про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд приймає до уваги, що про винесення постанови № 622 від 21.01.2025 року позивач дізнався 16.04.2025 року, з постанови про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить конверт Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові з відтиском про її направлення 15.04.2025 року (а.с. 32-35).

Таким чином, враховуючи, що позивач обізнаний 16.04.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності постановою від 21.01.2025 року № 622, а з адміністративним позовом, предметом якого є оскарження вказаної постанови звернувся до суду 23.04.2025 року, тому строк пропуску є поважним та таким, що підлягає поновленню.

Суд встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оновив свої облікові дані 12.07.2024 року до 12.07.2025 року та є непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 30).

Як вбачається оскаржуваної постанови № 622 від 21.01.2025 року, постновленої т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 , надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 210-1, а саме, що 19.01.2025 року о 04-30 годині, по прибуттю ОСОБА_1 , до ООМЦ Харківської області, за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено факт порушення ним , в особливий період, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.04.2024 року № 69 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) на території України оголошено проведення загальної мобілізації, яка неодноразово продовжувалась та проводиться по теперішній час . За перевіркою за наявними обліками ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 08.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», була направлена повістка № 457883, яка сформована за допомогою ЄДРПВР за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 року на 11-00 годину, для звірки військово облікових даних. Вищезазначена повістка була повернути до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою про відсутність особи ОСОБА_1 за місцем проживання. Враховуючи положення п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, ОСОБА_1 , будучи 18.10.2024 року сповіщений належним чином про необхідність явки д ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 19.10.2024 року об 11-00 годині, у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився без поважних причин, за викликом, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме вимоги ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року № 303/2014) та діє на сьогодні, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене саме ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 23-24).

Стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений протокол № 81 від 19.01.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та, постановою № 622 від 21.01.2025 року останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Як вбачається з наданої до відзиву на позовну заяву представником відповідача копії конверту із зазначенням штрих-коду «Укрпошта», повістка повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 не врученою та з відміткою від 18.10.2024 року - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Так, статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Термін «особливий період», згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» вжито у такому значенні - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2024 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє по теперішній час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Частиною 1 статті 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

В преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Таким чином, незгода позивача з оскаржуваною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, фактично зводиться до незгоди останнім про його належне сповіщення щодо необхідності явки до відповідача у визначений ним час та день.

Тож, як вбачається з повістки № 457883, наданої до відзиву представником відповідача, ОСОБА_1 , складеної 08.10.2024 року про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, на 19.10.2024 року об 11:00 годині на вказану дату та час до РТЦК , без поважних причин, не з`явився, за викликом, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року №303/2014) та діє на сьогодні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КупАП.

Таким чином, надаючи оцінку запереченням позивача з приводу його не обізнаності про існування повістки № 457883 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 для уточнення даних, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі по тексту Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, виходячи з вищенаведених норм вбачається, що сповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

Доводячи обставину повідомлення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 для уточнення даних, відповідачем до суду подано копію конверта з повісткою, який повернувся до відправника з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» на якому міститься відтиск дати 18.10.2024.

Відповідач, 19.01.2025 під час складання протоколу № 81 про адміністративне правопорушення, мав можливість перевірити підтвердження обставин сповіщення та/або вручення повістки ОСОБА_1 , мав можливість повторно надати повістку ОСОБА_1 для уточнення даних, однак, обмежився лише поверненням конверта з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є формальною підставою належного підтвердження сповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик, у розумінні п. 41 Порядку № 560.

З огляду на вищевказане, вбачається відсутність у даній справі сповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 об 11:00 год., а конверт з повісткою і відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», з огляду на встановлені вище у даній справі обставини не може бути взятий до уваги за основу в якості підтвердження обставин оповіщення та/або вручення повістки, у розумінні вимог, передбачених п.п. 40-41 Порядку № 560.

Між тим, за приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з приведених норм вбачається, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Натомість, з копії повістки № 457883 вбачається, що позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

Між тим, ані в постанові, ані в повістці відповідачем не було конкретизовано які саме дані були відсутні у відповідача, з врахуванням того, що позивач оновив свої дані в електронному додатку «Резерв +», та відомості були дійсні на момент направлення повідомлення, у зв`язку з чим, у відповідача була наявна необхідність викликати позивача, для уточнення таких даних.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч.3 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

А також: «Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 , яка полягала у порушенні вимог вимоги ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а оскаржувана постанова № 622, винесена тво. начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 21.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., підлягає скасуванню постанова, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 19, 20, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання її протиправною - задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 622 від 21.01.2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позову до суду в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 підтри

Суддя О.О.Маньковська