Справа № 440/6249/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/6249/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава (ідент. код юридичної особи 08377170) щодо відмови у підготовці списку надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій проживає ОСОБА_1 , та направлення указаного списку, підписаного начальником КЕВ м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України,

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава (ідент. код юридичної особи 08377170) вчинити дії, передбачені пунктами 3-7 розділу VIІ «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, а саме: підготувати список надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій проживає ОСОБА_1 , та направити указаний список, підписаний начальником КЕВ м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання та копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Позивач обгрунтував позов тим, що має правові підстави для виключення квартири, в якій проживає позивач, з числа службових та надання її для постійного проживання. Водночас відповідачем не вчинені дії визначені пунктами 3-7 розділу VIІ «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380. Позивач вважає указані дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме право на отримання постійного житла шляхом знаття статусу службового з квартири, в якій він проживає.

У відповіді на відзив позивач зазначив про необгрунтованість відзиву на позовну заяву.

Стислий зміст заперечень відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що на даний час для забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, осіб звільнених з військової служби, що законно перебувають на квартирному обліку (далі військовослужбовці) та членів їх сімей житловими приміщеннями для постійного проживання шляхом виключення з числа службового існує розроблений Алгоритм підготовки та подання на розгляд пропозицій щодо забезпечення постійним житлом шляхом його виключення із числа службового (далі Алгоритм), що затверджений рішенням Міністра оборони України від 04.03.2025 №7571/з/1. Дане рішення Міністра оборони України є обов`язковим для виконання для КЕВ м. Полтава, адже безпосередньо стосується його діяльності та виконання функціональних обов`язків. Також відповідач у відзиві зазначив про те, що у даній справі відсутній публічно-правовий спір та є підстави для закриття провадження.

У той же час, відповідач не заявив окреме клопотання про закриття провадження в порядку ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не зазначив прохальну вимогу про закриття провадження ні у змісті відзиву, ні у прохальні частині змісту відзиву.

З огляду на викладене, відповідачем не заявлене клопотання про закриття провадження у справі.

Заяви, клопотання учасників справи.

Учасниками справи не подані суду заяви чи клопотання у справі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано докази у відповідача.

Оскільки відповідачем у відзиві на позов не сформована вимоги (прохальна частина) до суду щодо закриття провадження у справі, суд розглядає доводи відповідача щодо відсутності публічно-правового спору у цьому рішенні, як заперечення відповідача на доводи позовної заяви. За таких обставин суд не постановляє процесуальну ухвалу, оскільки клопотання про закриття провадження до суду не заявлені.

В ухвалі про відкриття провадження суд дійшов висновку про те, що дана справа підсудна адміністративному суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №440/10462/24 ухвалене наступне:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення наказу командира військової частини від 23.07.2024 №207 про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання разом із затвердженим командиром військової частини протоколом засідання житлової комісії військової частини від 23.07.2024 № 6 та обліковою справою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити наказ командира військової частини від 23.07.2024 №207 про надання ОСОБА_1 житлового приміщення, квартири в якій він проживає, для постійного проживання разом із затвердженим командиром військової частини протоколом засідання житлової комісії військової частини від 23.07.2024 № 6 та обліковою справою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава."

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №440/10462/24 військова частина НОМЕР_1 направила на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава наказ про надання позивачу житлового приміщення для постійного проживання, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 протокол засідання житлової комісії від 23.07.2024 № 6 та облікову справу для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання та направлення указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава, з обліковою справою позивача на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Позивач перебуває на квартирному обліку військовослужбовців Збройних Сил України, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до спеціального ордеру Позивачу на склад сім`ї надано службове житлове приміщення квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач має вислугу на військовій службі понад 29 років.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №440/10462/24 також встановлені наступні обставини:

"Відповідно до ордеру, виданого 02.02.2016 виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавської області, ОСОБА_1 та членам сім`ї надано службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

06.07.2024 позивач звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 із заявою (вх. №3266 від 08.07.2024) щодо вирішення питання реалізації права на забезпечення житлом для постійного проживання шляхом виключення займаної ним разом з сім`єю квартири зі списку службового житла.

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2024 №6, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 , вирішила:

Вважати доцільним виключити з числа службових 2-х кімнатну квартиру жилою площею 33,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та надати її для постійного проживання сім`ї ОСОБА_2 , складом 3 (три) особи, з виключенням військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку. Вислуга на військовій службі понад 29 років.

Матеріали (документи) для виключення з числа службових 2-х кімнатної квартири жилою площею 33,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та надання її для постійного проживання надіслати до КЕВ м. Полтава, після зняття обмежень визначених в рішенні заступника Міністра оборони України №12551/з/5 від 04.11.2022, листі КЕВ м. Полтава №542/1628 від 18.11.2022 та протоколі засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №142 від 16.11.2022.

Надіслати лист військовослужбовцю з рекомендаціями про особисте звернення до начальника КЕВ м. Полтави, щодо порушення питання зняття обмежень, визначених у рішенні заступника Міністра оборони України №12551/з/5 від 04.11.2022, листі КЕВ м. Полтава №542/1628 від 18.11.2022 та протоколі засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №142 від 16.11.2022.

Вказаний протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2024 №6 затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 23.07.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2024 №207 відповідно до розділу VIII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 6 від 23 липня 2024 року:

Виключити з числа службових 2-кімнатну квартиру жилою площею 33,8 кв, м. за адресою: АДРЕСА_4 та надати її для постійного проживання сім`ї майора ОСОБА_1 , складом 3 (три) особи, який має вислугу на військовій службі 29 календарних років, з виключенням військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку.

Порушити клопотання на адресу начальника КЕВ міста Полтави про зміну статусу службової двокімнатної квартири жилою площею 33,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 - виключення її з числа службових та надання її в якості постійного проживання сім`ї майора ОСОБА_1 ."

Позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава із заявою від 17.04.2025 щодо підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання та направлення указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Відповідач розглянув всі подані військовою частиною НОМЕР_1 документи щодо зняття статусу службового з житла, в якому проживає позивач, та відмовив у задоволенні заяви позивача та повернув документи до військової частини НОМЕР_1 листом від 25.04.2025

Листом від 25.04.2025 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава повідомив наступні підстави відмови, що оскільки будь-яких зобов`язань рішенням Полтавського окружного адміні стративного суду від 06.11.2024 у справі №440/10462/24 на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава не покладені, то підстави для подальшого направлення документів на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями відсутні.

Одночасно зазначені доводи, що наразі для забезпечення своєчасних заходів спрямованих на посилення соціального захисту стосовно забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, осіб звільнених з військової служби, що законно перебувають на квартирному обліку (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей житловими приміщеннями для постійного проживання шляхом виключення з числа службового був розроблений Алгоритм підготовки та подання на розгляд пропозицій щодо забезпечення постійним житлом шляхом його виключення із числа службового (далі - Алгоритм). Цей Алгоритм затверджений 04.03.2025 рішенням Міністра оборони України №7571/з/1. Для ознайомлення, виконання та забезпечення заходів спрямованих на посилення соціального захисту військовослужбовців в частині забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання шляхом виключення з числа службового, 12.03.2025 за вихідним № 542/641 Алгоритм був письмово доведений Квартирно-експлуатаційним відділом міста Полтава до військових частин (установ), що дислокуються в зоні відповідальності Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава. Також з метою організації виконання Алгоритму, до військових частин 18.03.2025 за вихідним № 542/702 був направлений інформаційний лист про встановлення єдиної форми рапорту для військовослужбовців ЗС України (заяви для звільнених осіб) щодо забезпечення житлом для постійного проживання, шляхом його виключення із числа службового житлового фонду Міністром оборони України. Для вирішення забезпечення позивача та членів його сім`ї житловими приміщеннями для постійного проживання шляхом виключення з числа службового, рекомендовано звернутись до керівництва військової частини (установи), де позивач перебуваєте на квартирному обліку.

Вважаючи протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава щодо відмови у підготовці списку надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій проживає позивач, та направлення указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Статтею 125 Житлового кодексу України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (далі - Порядок №1081), а саме, пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Отже, Порядком №1081 на сьогодні передбачено по суті чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла (абзац 3 пункту 3 Порядку №1081).

Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472 (далі - Інструкція №380, у редакції, чинній на час спірних правовідносин), яка визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Пунктом 1 розділу VІІ Інструкції №380 визначено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Відповідно до пункту 3 розділу VІІ Інструкції №380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з пунктом 4 розділу VІІ Інструкції №380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції №380 визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з пунктом 6 розділу VІІ Інструкції №380 ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Відповідно до пункту 7 розділу VІІ Інструкції №380 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Відповідно до пункту 10 розділу VІІ Інструкції №380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

З урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється така ієрархія нормативно-правових актів, закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 4-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України (п. 3 ч. 2 ст. 19 Закону України Про правотворчу діяльність від 24 серпня 2023 року № 3354-IX, Закон чинний але не введений в дію на час воєнного стану).

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Виходячи із системного аналізу норм законодавства військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач на даний час є військовослужбовцем військової частини, має понад 29 років календарної вислуги років.

Відповідно до спеціального ордеру виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава, у зв`язку з переобладнанням гуртожитку у житловий будинок, позивачу на склад сім`ї надано службове житлове приміщення квартиру АДРЕСА_5 , яке визначено як «службове».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №440/10462/24 ухвалене зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити наказ командира військової частини від 23.07.2024 №207 про надання ОСОБА_1 житлового приміщення, квартири в якій він проживає, для постійного проживання разом із затвердженим командиром військової частини протоколом засідання житлової комісії військової частини від 23.07.2024 № 6 та обліковою справою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава. Судом констатовано, що рішення заступника Міністра оборони України №12551/з/5 від 04.11.2022 за своєю суттю є листом, має рекомендаційний характер та не є наказом міністра чи іншим нормативним актом.

На виконання рішення суду 09.04.2025 військова частина направила на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава наказ про надання Позивачу житлового приміщення для постійного проживання від 23.07.2024 №207, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 протокол засідання житлової комісії від 23.07.2024 №6 та облікову справу для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання та направлення указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Отже наявні усі, визначені пунктом 10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1081, житлове приміщення виключається із числа службового якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.

Відповідач лише повинен подати клопотання про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не подаючи відповідне клопотання, відповідач порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом 2011-ХІІ, в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови квартирно-експлуатаційного органу у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Також суд наголошує, що Інструкцією № 380 взагалі не передбачено повноважень КЕВ щодо повернення документів про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання, отриманих від військової частини.

Пункт 4 розділу VІІ Інструкції №380 імперативно визначає, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Відтак, суд доходить висновку, що не відмовивши позивачу у підготовці списку надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій він проживає, та не направлення указаного списку, підписаного начальником КЕВ м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини, відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом, а з порушенням вимог Інструкції №380, чим порушив права позивача.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд бере до уваги, що пункт 4 розділу VII Інструкції № 380 згідно з Наказом Міністерства оборони № 404 від 19.06.2024 (набрав чинності 24.07.2024) викладено у такій редакції: "На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання (додаток 23) (далі - список надання постійного житла), який затверджується командиром військової частини.

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю".

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту позивача буде саме визнання протиправними дій Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава щодо відмови у підготовці списку надання житлової площі для постійного проживання - квартири, в якій проживає позивач, та направленні указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава вчинити дії, передбачені пунктом 4 розділу VII «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, а саме: підготувати список надання житлової площі для постійного проживання - квартири, в якій проживає позивач, та направити указаний список, підписаний начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання та копією протоколу засідання житлової комісії військової частини до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії, передбачені пунктами 3, 5-7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380, не підлягають задоволенню, оскільки відповідні пункти Інструкції не врегульовують дії відповідача, які є предметом спору.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача направити документи безпосередньо на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України, адже пункт 4 розділу VII Інструкції № 380 передбачає алгоритм, за яким документи направляються до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава не володіє владно управлінськими функціями, та не здійснює делеговані повноваження органів державної влади, а відтак не є суб`єктом владних повноважень, тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі №712/5476/19 для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого у постанові від 18квітня 2018року у справі №806/104/16, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, зазначивши, що означені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19, беручи до уваги те, що позивач проходить військову службу в Збройних Силах України, відповідно має певні соціальні гарантії, набуті за час проходження служби, суд дійшов висновку, що спір пов`язаний з реалізацією цих гарантій та є частиною умов проходження публічної служби, у зв`язку із чим цей спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі №320/18113/23 ухвалений правовий висновок:

« 20. Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними діянь відповідача, зобов`язання його вчинити дії. Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, відповідач відмовляє йому у виключенні квартири з числа службового житла, яка була ним отримана як військовослужбовцем.

21. Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір.

22. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

23. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

24. Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

25. Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (пункт 47)).

26. Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

27. Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 6 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15, від 23 січня 2019 року у справі № 806/5217/15, від 4 вересня 2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24 вересня 2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 2 березня 2016 року у справі № 6-14цс16а.

29. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

30. У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

31. Суд вирішуючи спор у цій справі застосовує висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 та від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21.

32. Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що спір про виключення квартири зі складу службового житла підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

33. З огляду на те, що спір про виключення квартири зі складу службового житла підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції помилково закрито провадження у цій справі.»

Аналогічний висновок ухвалений у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 440/14544/23:

«Отже, у спірних правовідносинах, відповідач ВЧ НОМЕР_1 в особі житлової комісії, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 8 червня 2022 року по справі №362/643/21 дійшла висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

У цій справі позивач звернувся із позовом про визнання протиправними дій відповідачів. Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, квартирно-експлуатаційний відділ протиправно відмовив йому в у направленні документів до міської ради з метою реалізації його права на безоплатну приватизацію житла, отриманого у користування у 1997 році у відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Натомість, як вбачається із змісту матеріалів позовної заяви, відповідачі - КЕВ м. Полтави та ВЧ НОМЕР_1 не визнають факту законного отримання позивачем житлового приміщення через відсутність відповідних рішень житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , КЕВ м. Полтави, Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ жилими приміщеннями.

Отже, наявний у цій справі спір спрямований на захист прав військовослужбовця на користування житловим приміщенням, отриманим під час проходження служби на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на забезпечення (користування) жилим приміщенням, отриманим відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, даний спір підлягає розгляду адміністративним судом, підстави для зміни висновку суду, постановленого в ухвалі про відкриття провадження, відсутні під час вирішення цього спору по суті.

Інші доводи сторін не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава (вул. Сінна, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 08377170) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава щодо відмови у підготовці списку надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій проживає ОСОБА_1 , та направлення указаного списку, підписаного начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава вчинити дії, передбачені пунктом 4 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, а саме: підготувати список надання житлової площі для постійного проживання квартири в якій проживає ОСОБА_1 , та направити указаний список, підписаний начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, з обліковою справою цього військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання та копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза