Справа № 160/8875/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/8875/24
(суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі №160/8875/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 квітня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), згідно з яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №46 від 08.12.2023 року, яке було винесене Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області;

- зобов`язати відповідачів включити ОСОБА_1 до загального страхового стажу у повному обсязі період з 09.12.1991 року по 14.01.1998 року, коли позивач здійснював догляд за своєю матір`ю, ОСОБА_2 .

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період з 09.12.1991 року по 14.01.1998 року, коли позивач здійснював догляд за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , що стало наслідком прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії №46.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення про відмову у призначенні пенсії №46 від 08.12.2023 року, яке було винесене Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській включити ОСОБА_1 до загального страхового стажу у повному обсязі період з 09.12.1991 року по 14.01.1998 року, коли позивач здійснював догляд за своєю матір`ю, ОСОБА_2 . У задоволенні іншої частини позову - відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача період з 09.12.1991 року по 14.01.1998 року, коли позивач здійснював догляд за своєю матір`ю, ОСОБА_2 . Суд зробив висновок про те, що позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії лише через відсутність акта обстеження, який складається пенсійним органом, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за пенсіонером, який досяг 80-річного віку, з 09.12.1991 по 30.07.1995, що зазначено у рішенні Жовтневої райради Дніпропетровської області №55/2 від 13.02.1998, наданий акт обстеження б/н , засвідчено печаткою ОСББ «Наш дім». Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово - експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 05.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 08.12.2023 року № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Також в рішенні зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж особи становить 16 років 05 місяців 16 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за пенсіонером, який досяг 80-річного віку, з 09.12.1991 року по 30.07.1995 року, що зазначено у Рішенні Жовтневої райради Дніпропетровської області № 55/2 від 13.02.1998 року, наданий Акт обстеження, засвідчено печаткою ОСББ «Наш дім». Даний акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних (а.с.16).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачають, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Пунктами 1, 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, чи потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути: свідоцтво про народження, або виписка із паспорта, або довідка органів управління житловим фондом тощо.

Згідно з п. 9 ст. 11 цього Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

Верховний Суд, приймаючи постанову від 18.07.2018 у справі №348/919/17, зробив висновок про те, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.2005 у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в якості підстави для зарахування до страхового періоду з 09.12.1991 року по 30.07.1995 року вказує на постійний догляд за матір`ю.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складений органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних позивачем до пенсійного органу не надано.

Акт обстеження без номеру та дати, засвідчений печаткою ОСББ «Наш дім» не може підміняти собою акт, що складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Слід зауважити й на те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до пенсійного органу за отриманням такого акта, та йому в цьому було безпідставно відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем надано довідку серії 2-18 АА №052316 від 01.06.1995 року згідно з якою І групу інвалідності його матері встановлено з 29.05.1995 року (а.с.9).

Висновок про дату настання інвалідності ОСОБА_2 датовано 11.07.1995 року (а.с.10).

При цьому, позивачем не надано до суду документів які б вказували на необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 з 09.12.1991 року по 29.05.1995 року тобто в період зазначений у позові.

Враховуючи те, що позивачем не надано до пенсійного органу для призначення пенсії акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складеного органами Пенсійного фонду та не надано документів які б вказували на необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 у період з 09.12.1991 року по 29.05.1995 року, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення №46 від 08.12.2023 року прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі №160/8875/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва