Справа № 320/39996/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.

Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року, суддя Колеснікова І.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 05.05.2023 р., за наданою Головним управлінням Національної поліції України довідкою №572 від 16.05.2023 року «Про додаткові види грошового забезпечення в середніх розмірах на посаді старший інспектор за 4 місяць 2023 року в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві», за квітень 2023 року у розмірах: щомісячна премія - 22089 грн, надбавка за специфічні умови служби в розмірі 45% - 3105 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплату пенсії з 05.05.2023 року ОСОБА_1 за наданою Головним управлінням Національної поліції України довідкою - №572 від 16.05.2023 року «Про додаткові види грошового забезпечення в середніх розмірах на посаді старший інспектор за 4 місяць 2023 року в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві», за квітень 2023 року, у розмірах: щомісячна премія - 22089 грн, надбавка за специфічні умови служби в розмірі 45% - 3105 грн, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду 08.11.2023 року розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Національної поліції України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ з 05.05.2023, що підтверджується розрахунком пенсії (а.с.19).

11.07.2023 позивач звернулась до відповідача зі скаргою про порушення вимог статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» під час визначення розміру пенсії (при її первинному обчисленні (призначенні)).

Листом від 08.08.2023 відповідач повідомив заявника, що для обчислення пенсії враховано щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 місяці фактичної служби у період з квітня 2017 року по березень 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що розмір пенсії за вислугу років позивачці обчислено з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці шляхом сумування показників за різні періоди служби, які не переривалися декретною відпусткою по догляду за дитиною, а тому дії відповідача при обчисленні пенсії позивачки з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за повні 24 місяці перед звільненням з військової служби є правомірними.

Не погоджуючись з доводами суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі зазначила, що судом не було надано оцінки вимог ч. 18 ст. 43 Закону України №2262-ХІІ, оскільки позивач після перерви у несенні служби на час декоретної відпустки та відпустки по догляду за дитиною, приступила до служби і працювала один день 04.05.2024 і саме цього дня відбулися суттєві зміни у розмірах грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зокрема, їй було призначено надбавку за специфічні умови служби в розмірі 45%.

У довідці від 16.05.2023 №572 вказано премію з розрахунку за повний календарний місяць служби. Фактично позивачці було виплачено новий розмір грошового забезпечення з розрахунку за один день служби 04.05.2024 і у грошовому атестаті та у довідці вказано саме такий розмір додаткових видів грошовогого забезпечення.

У листі від 06.04.2024 пенсійний орган вказав, що пенсія позивачці була нарахована відповідно до ст 43 Закону та п. 7 постанови КМ України №393 для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» проходдили службу в ОВС на посадах поліцейських, у разі звільнення зі служби після 07 листопада 2015 року, якщо в них не має 24 календарних місяців служби на посаді поліцейського, сеоредньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначаються шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці службми підряд перед звільненням, починаючи з 07 листопада 2015 року на кількість таких місяців. Оскількеи позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною, обов`язки за посадою не виконувала, а отже і не отритмувала грошового забезпечення, а тому для обчислення пенсії щомісячні додаткові види грошового забезпечення враховано за 24 місяці фактичної служби у період з квітня 2017 року по березень 2019 року.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За положеннями пункту 7 Постанови «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» № 393 ( далі Постанова №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 рік - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 року № 748, від 3 вересня 2005 року № 865, від 9 березня 2006 року № 268 і від 15 листопада 2006 року № 1588), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 року на кількість таких місяців.

Отже, пенсія, призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, обчислюється, у тому числі з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. При цьому, необхідною умовою для такого обчислення пенсії є безперервність проходження служби протягом 24 місяців. В іншому випадку, пенсія обчислюється з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням.

Разом з тим, приписами ч. 18 ст. 43 зазначеного закону №2262-ХІІ визначено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Матеріалами справи встановлено, що у період з 06.04.2019 по 26.11.2021 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 26.11.2021 року по 04.05.2023 року перебувала у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею загалом віку 4 роки 6 місяців.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві №708 о/с від 01.05.2023 ОСОБА_1 дозволено приступити до виконання службових обов`язків з 04.05.2023 року та одночасно було призначено надбавку за специфічні умови служби в розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції.

Наказом №729 о/с від 03.05.2023 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до наказу №729 о/с з 04 травня 2025 року.

Таким чином, відповідено до вищезазначеного наказу позивачці було дозволено приступити до виконання службових обов`язків та установлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 % посадового окладу з 04.05.2023.

В подальшому Головним управлінням Національної поліції України у м. Києві було виготовлено та додано до пакету документів на призначення пенсії ОСОБА_1 довідку №572 від 16.05.2023 «Про додаткові види грошового забезпечення в середніх розмірах на посаді старший інспектор в Головному управлінні Національної поліції України у м.Києві, в якій вказаний середній розмір фактичних виплат за аналогічною посадою за квітень місяць 2023 року у розмірах: щомісячна премія - 22089 грн, надбавка за специфічні умови служби в розмірі 45%, а саме: 3105 грн.

Із розрахунку пенсії позивачки за вислугу років, яка призначена з 05.05.2023, убачається, що останній був проведений 07.07.2023.

Таким чином, на час проведення розрахунку пенсії позивачки 07.07.2023 довідка від 16.05.2023 № 572 «Про додаткові види грошового забезпечення в середніх розмірах на посаді старшого інспектора за 4 смісяці 2023 року в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві у відповідності доп.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393» у Головному управлінні ПФУ в м Києві вже була наявна, а отже виходячи з вимог ч.18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсійний орган мав прийняти її до уваги та врахувати під час обчислення пенсії.

Під час розгляду справи судом першої інстанції зазначена обставина не була досліджена, що, як наслідок, стало підставою для прийняття помилкового рішення про відмову в задоволенні позвоних вимог.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в прийнято з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмір 1610,40 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 трарвня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 05.05.2023 відповідно до довідки Головного управління Національної поліції України №572 від 16.05.2023 «Про додаткові види грошового забезпечення в середнії розмірах на посаді старший інспектор за 4 місяці 2023 року в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві», за квітень 2023 року у розмірах: щомісячна премія 22089 грн, надбавка за специфічні умови служби в розмірі 45% - 3105 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.05.2025 відповідно до довідки Головного управління Національної поліції України №572 від 16.05.2023 «Про додаткові види грошового забезпечення в середніх розмірах на посаді старший інспектор за 4 місяці 2023 року в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві», за квітень 2023 року у розмірах: щомісячна премія 22089 грн, надбавка за специфічні умови служби в розмірі 45% - 3105 грн з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОК 42098368) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1073,60 грн та 1610,40 грн, а всього 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.