Справа № 160/26281/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним, скасувати наказ та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
01.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини сержантом ОСОБА_1 » відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 премію в повному розмірі на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 та додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 23.09.2022 року по 22.03.2023 року.
В обґрунтування позову зазначено, що оскільки відносно позивача не було постановлено вироку та/або постанови про визнання його винним у вчиненні кримінального та/або адміністративного правопорушення за самовільне залишення військової частини, відповідачем протиправно винесено оскаржуваний наказ та позбавлено відповідних виплат. Крім того, позивач був відсутній у розташуванні військової частини, у зв`язку з проходженням лікування, на підтвердження чого надано виписки із медичної картки та діагнозами хірурга.
09.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позов без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
24.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено, адміністративний позов ОСОБА_1 - повернуто позивачеві.
11.02.2025 року справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу передано на розгляд судді Дєєву М.В.
17.02.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
25.02.2025 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки факт самовільного залишення військової частини встановлено службовим розслідуванням.
27.02.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив на позовну заяву Відповідача є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим у суду наявні достатні правові підстави для задоволення даної позовної заяви.
15.05.2025 та 16.07.2025 року ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 року № 64 сержанта ОСОБА_1 з 03 березня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Актом службового розслідування №1443 від 14.03.2023 року факт самовільного залишення військової частини, або місця служби, а також не з`явлення вчасно на службу без поважних причин , вчинене в умовах воєнного стану, або в бойовій обстановці ОСОБА_1 в період з 13.10.2022 по 19.10.2022 та з 16.11.2022 по 22.11.2022 року підтверджено.
Пунктами 1-5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини сержантом ОСОБА_1 » наказано:
1. службове розслідування вважати завершеним;
2. факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці механіком-водієм 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержантом ОСОБА_1 у період з 13 жовтня по 19 жовтня та з 16 листопада по 22 листопада 2022 року підтверджено;
3. за порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 11, 12, 16, 46 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 14 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також за наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та маючи на меті ухилення від військової служби, сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, а також до кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану;
4. помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 врахувати факт самовільного залишення військової частини сержантом ОСОБА_1 та не проводити виплату премії в повному розмірі, на підставі наказу МОУ від 07.06.2018 року № 260, а також позбавити додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
5. у зв`язку з наявністю факту самовільного залишення військової частини в діях сержанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, копії матеріалів службового розслідування в порядку ст. 214 КПК України направити до Державного бюро розслідувань у м. Краматорськ для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування за наведеним фактом.
11.03.2024 року адвокат позивача звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування і виплати у повному розмірі грошового забезпечення за 2022 2023 роки, відповідь на який отримано не було.
Вважаючи, протиправним наказ наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 та виплату грошового забезпечення за 2022 2023 роки не у повному розмірі, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та продовжує діяти на момент розгляду справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.ст.1,2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.
Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до вимог ст.26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Отже, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Актом службового розслідування №1443 від 14.03.2023 року факт самовільного залишення військової частини, або місця служби, а також не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, або в бойовій обстановці ОСОБА_1 в період з 13.10.2022 по 19.10.2022 та з 16.11.2022 по 22.11.2022 року підтверджено, на підставі чого, винесено оскаржуваний у даній справі наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1451 від 14.03.2023 року.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедуру підтвердження факту самовільного залишення військовослужбовцем місця розташування військової частини, в рамках притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому відсутні підстави для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини сержантом ОСОБА_1 » відносно ОСОБА_1 .
Також, суд зазначає, що вищевказаним спростовуються доводи позивача, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки відносно позивача не було постановлено вироку та/або постанови про визнання його винним у вчиненні кримінального та/або адміністративного правопорушення за самовільне залишення військової частини.
Відносно доводів про те, що позивач був відсутній у розташуванні військової частини, у зв`язку з проходженням лікування, суд зазначає, що оцінка вказаним обставинам має надаватися органами досудового слідства в рамках кримінального провадження, а не судом під час розгляду даної справи.
Пунктом 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, визначено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 премію в повному розмірі на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 та додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 23.09.2022 року по 22.03.2023 року, також, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним, скасувати наказ та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв