Справа № 380/3419/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3419/20 пров. № А/857/19904/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Запотічного І.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року (головуючий суддя Гулкевич І.З.) ухвалену у відкритому судовому засіданні в м. Львів у справі № 380/3419/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 адміністративний позов задоволений частково та, зокрема: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 27.03.2020 року №1263 о/с про звільнення ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 г через скорочення штатів. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області вжити заходи щодо обов`язкового працевлаштування ОСОБА_1 ; стягнуто із Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96338 грн. 00 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 замінено сторону виконавчого провадження з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (код ЄДРПОУ - 08592247) на Головне управління Національної поліції у Львівській області (код ЄДРПОУ - 40108833).

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 із врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 в порядку статті 382 КАС України.

Представником відповідача подано клопотання, до якого долучено наказ ГУНП у Львівській області №1908 від 29.04.2025 «Про працевлаштування ОСОБА_1 » та лист відділу запобігання корупції ГУНП у Львівській області №65161-2025 від 22.04.2025 (549834).

Представником позивача подано клопотання про закриття провадження по встановленню судового контролю у справі №380/3419/20 на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, оскільки суб`єктом владних повноважень самостійно усунуто порушення закону.

Ухвалою суду від 30.04.2025 закрито провадження по встановленню судового контролю у справі №380/3419/20 на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України з покликанням на ч.6 ст.7 (аналогію закону).

Закриваючи провадження по встановленню судового контролю у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.04.2025 №1908 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/3419/20 від 09.08.2021, залишеного без змін постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 та від 10.02.2022, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022, з урахуванням висновків викладених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 та постанові Верховного Суду від 15.08.2024 працевлаштовано ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, за його згодою. Таким чином, рішення суду виконане. Зазначив, що статтею 382 КАС України не передбачено вирішення питання про закриття провадження з розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, водночас враховуючи вимоги частини 6 статті 7 КАС України (аналогія закону), при вирішенні питання про закриття провадження щодо розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду вважав, що слід керуватися положеннями статті 238 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року скасувати та скерувати справу до суду першої інстанції для продовження розгляд. Також просив вирішити питання про вжиття заходів процесуального примусу відносно окремих представників ГУ НП у Львівській області, які приймали участь у справі та ввели суд в оману, щодо фактичних обставин у справі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у зв`язку із тривалим невиконанням судового рішення ОСОБА_1 подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення ЛОАС від 09.11.2021, із урахуванням висновків викладених у Постанові 8ААС від 14.03.2024. Представник ГУНП у Львівській області водночас подав в суд першої інстанції заяву про прийняття звіту про виконання судового рішення, яке на його думку виконано в повному обсязі, оскільки заявнику запропоновано пройти «конкурсну процедуру» для зайняття посади слідчого, від якої він «відмовлявся» та у призначений працівниками кадрового апарату час та місце не з`явився. 29.04.2025 наказом ГУНП у Львівській області №1908 від 29.04.2025 «Про працевлаштування ОСОБА_1 » на виконання судових рішень заявника начебто працевлаштовано за згодою на посаді слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області. Водночас, у судовому засіданні 30.04.2024 при проголошенні судового рішення апелянт не приймав участі у зв`язку із перебуванням в зоні (районі) ведення бойових дій (виконання спеціальних завдань) та з оскаржуваною ухвалою від 30.04.2025 та наказом ГУНП у Львівській області від 29.04.2025 № 1908 погодився б, якби не та обставина, що 06.05.2025 за № 6/13 - 01240410 від ГУДПС у Львівській області на запит його представника надійшли дані що в ІКС «Податковий блок» відсутні повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення ГІГ - контракту ГУНП у Львівській області щодо ОСОБА_1 . Отже, всупереч встановленої процедури його, як це з`ясувалось, не поновлено на посаді, сповіщення до органів податкової служби не надіслано. Про вказану обставину йому стало відомо вже після закриття провадження у справі щодо питання судового контролю. За таких обставин, суд першої інстанції будучи введеним відповідачем в оману щодо справжніх обставин справи, без надання відповідачем підтвердження про подачу звіту (повідомлення) до ГУ ДПС у Львівській області про його прийняття на службу (працевлаштування) та надання копії трудової книжки, (оскільки між видачею наказу та судовим засідання не минуло однієї доби) дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки, як йшлось вище, суб`єкт владних повноважень самостійно не усунув порушень закону та рішення суду про поновлення (призначенні) його на посаді (службі) є досі не виконаним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив про законність ухвали суду першої інстанції, просив відхилити апеляційну скаргу.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 адміністративний позов задоволений частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області вжити заходи щодо обов`язкового працевлаштування ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправними дії відповідача, щодо невиконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2021, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Констатуючи про виконання рішення суду, та зазначаючи, що статтею 382 КАС України не передбачено вирішення питання про закриття провадження з розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, водночас враховуючи вимоги частини 6 статті 7 КАС України (аналогія закону), суд першої інстанції постановив ухвалу про закриття провадження щодо розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, з покликанням на вимоги статті 238 КАС України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Окрім того, відповідно до вимог статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, такі визначають спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, аби зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Водночас слід зауважити, що відповідно до частини 1, 2 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.04.2025 №1908 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/3419/20 від 09.08.2021, залишеного без змін постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 та від 10.02.2022, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022, з урахуванням висновків викладених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 та постанові Верховного Суду від 15.08.2024 працевлаштовано ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, за його згодою. Таким чином суд першої інстанції констатував, що рішення суду виконане.

Так, згідно вимог ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду (ч.1 ст. ст. 382-1 КАС України).

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч.2 ст. ст. 382-1 КАС України).

Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає (ч.5 ст. ст. 382-1 КАС України). .

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу (ч.6 ст. ст. 382-1 КАС України).

Аналіз вимог чинного процесуального законодавства дає підстави вважати, що суд першої інстанції за наслідком розгляду заяви про зобов`язання СВП подати звіт уповноважений прийняти одне з двох рішень: про її задоволення або відмову, водночас, суд не наділений повноваженнями застосовувати приписи п.8 ч.1 ст.238 комплексно з вимогами ч.6 ст.7 КАС України при розгляді заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, що дає підставу вважати, що вирішуючи таку заяву суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону.

Водночас слід зауважити, що суд першої інстанції в разі подання необґрунтованих, безпідставних клопотань, враховуючи їх зміст та підстави, наділений повноваженнями такі залишити без розгляду або ж у їх задоволенні відмовити.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин дає можливість суду апеляційної інстанції дійти висновку, що невиконання судом першої інстанції вимог процесуального закону та помилкове застосування норм, які не регулюють спірне питання має наслідком скасування зазначеної ухвали та скерування справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Водночас вимога апеляційної скарги щодо вирішення питання вжиття заходів процесуального примусу відносно окремих представників ГУ НП у Львівській області, які приймали участь у справі та ввели суд в оману щодо фактичних обставин у справі, то суд апеляційної інстанції таке відхиляє з тих підстав, що оцінки самому факту виконання судового рішення за вище окреслених обставин не надає, а відтак таке є передчасне при розгляді апеляційної скарги.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції, розглянувши доводи апеляційної скарги, водночас, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку, що суд першої інстанції закриваючи провадження по встановленню контролю за виконання судового рішення у цій справі проігнорував вимоги процесуального закону та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі щодо встановлення судового контролю, що має наслідком ухвалу суду першої інстанції скасувати на скерувати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №380/3419/20 про закриття провадження по встановленню контролю за виконання судового рішення у цій справі скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний