Справа № 420/16998/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18 липня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 31.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнив частково, а саме вирішив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно із довідкою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по місту Києву та Київській обл.» від 29.03.2024 р. № 346;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із довідкою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по місту Києву та Київській обл.» від 29.03.2024 р. № 346, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням раніше виплачених сум;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовити;
- у зверненні рішення суду до негайного виконання відмовити;
- у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.10.2024 залишив вказане рішення без змін.
10.06.2025 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у вказаній справі.
Листом від 24.06.2025 Одеський окружний адміністративний суд повідомив, що поданий звіт буде розглянутий судом після повернення справи до Одеського окружного адміністративного суду.
17.07.2025 справа повернулась до Одеського окружного адміністративного суду.
Розглянувши поданий представником відповідача звіт про виконання рішення суду у даній справі, суд встановив, що він обґрунтований наступним:
- у жовтні 2024 року Головним управлінням виконано рішення суду в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсії після перерахунку з 01.12.2019 складає 7625,93 грн. Виплату пенсії розпочато з листопада 2024 року. Сума доплати на виконання рішення суду за період з 01.12.2019 по 31.10.2024 становить 334294,87 грн та обліковується в реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з датою набрання законної сили 01.10.2024;
- Бюджетом Пенсійного фонду України на 2024 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156 було передбачено видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду в сумі 500,0 млн грн. Планом доходів і видатків Головного управління на 2024 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду затверджено кошти в сумі 4 861 400 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області у 2024 році використано всі наявні кошти на цю мету та здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за судовими рішеннями які набрали законної сили до 19.11.2020;
- відмовити відповідачу у прийнятті звіту від 21.02.2025 про виконання судового рішення у справі;
- копію ухвали направити: - до Державної судової адміністрації України для пред`явлення як виконавчого документа до виконання, у строк три місяці з дня набрання законної сили даної Ухвали; - позивачу-для пред`явлення в якості виконавчого документа до виконання, в строк три роки з дня набрання законної сили даного визначення;
- з наступного дня після набрання Ухвали законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції (ч.6 ст. 382 КАС України);
- попередити відповідача про накладення повторного штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, у разі ненадання звіту або невиконання судового рішення.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що в порушення норм Закону № 2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України №№ 713, 118, 168, 185, відповідач не виплачує позивачу щомісячну доплату в сумі 2000 гривень до розміру пенсії позивача (Постанова КМУ № 713) та не провів встановленим порядком перерахунки пенсії позивача з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 (Постанови КМУ №№ 118, 168, 185), нараховує та виплачує пенсію в постійному розмірі 7625,93 грн, що склався на 01.12.2019. Водночас судове рішення у справі не містить умови про нарахування та виплату позивачу пенсії у фіксованому розмірі, що склався на 01.12.2019, без доплат та надбавок до пенсії, непроведення на загальних підставах масових перерахунків пенсії. Крім того, представник позивача зазначив, що з матеріалів справи випливає, що відповідач фактично визнає ту обставину, що пенсійні кошти в спірний період нараховані і враховані в органі Пенсійного фонду, як заборгованість по виплаті пенсії. Однак відповідач наполягає на тому, що виплата таких коштів буде здійснена на підставі вимог підзаконних актів ("порядків") при надходженні відповідних коштів з Державного бюджету України до бюджету Пенсійного фонду України. При цьому, позивач вважав за необхідне зазначити, що підхід відповідача не враховує принципи верховенства права, законності та сумлінності в діяльності держави. У спірних правовідносинах відповідач не врахував положення закону, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні і відповідно є пріоритетним у застосовних до правовідносин , що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних пенсійних виплат особам, які втратили працездатність. Отже, правові підстави для невиплати заборгованості з пенсійних виплат у справі не встановлені.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Відповідно до ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Суд, розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, дійшов висновку, що рішення виконане частково, а саме лише в частині здійснення перерахунку пенсії позивача. При цьому, рішення суду в частині виплати заборгованості, яка утворилась на його виконання залишається невиконаним.
В свою чергу, у разі незгоди із незастосуванням при обрахунку пенсії позивача масових перерахунків, або незастосуванням окремих постанов Кабінету Міністрів України, так само як у разі незгоди із розрахунком розміру пенсії без врахування наведених обставин, позивач не позбавлений права оскаржити дії/бездіяльність пенсійного органу до суду із відповідним мотивуванням.
Щодо доводів відповідача з приводу відсутності фінансування, суд зазначає наступне.
Згідно п.12, пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2), головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.
Головні управління здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій.
Таким чином, з викладених норм вбачається, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.
Відповідно до приписів пп.4, 5 п.4 Положення № 28-2 Головне управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Кабінетом Міністрів України 16.12.2020 прийнято постанову № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" (далі - Постанова № 1279).
Пунктом 3 Постанови № 1279 встановлено, що Пенсійному фонду України до 01.08.2021 провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.
Також вищевказаною постановою затверджено "Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку" та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, від 23.07.2014 № 280 та від 11.05.2017 р. № 312 відповідні зміни.
Так, відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (в редакції Постанови № 1279) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.
Згідно п.п.12, 13, 14 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених п.10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках.
Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.
Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України.
На підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам кошти, необхідні для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.
Отже, з викладеного вбачається, що з 01.04.2021 повноваження щодо здійснення фінансування виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до Пенсійного фонду України.
Відповідно до ст.ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Державного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.
Верховний Суд у постанові від 06.05.2019 у справі № 826/9960/15 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Разом з тим, суд зазначає, що не можна вважати фактично виконаним таке рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.
Відтак, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь позивача належних йому коштів.
При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що невиконання рішення суду в частині здійснення виплати пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Пенсійного фонду України. Загальновідомим є і той факт, що на виконанні Пенсійного фонду України та його територіальних органів знаходяться десятки тисяч рішень судів про нарахування та здійснення пенсійних виплат, а заборгованість держави перед пенсіонерами зросла до десятків мільярдів гривень, що відповідно ускладнює її своєчасне погашення.
Аналізуючи причинно-наслідковий зв`язок невиконання в повному обсязі рішення суду, суд вважає відсутніми ознаки вини та умислу у діях відповідача та відповідно робить висновок про те, що застосування до нього штрафних санкцій та винесення окремої ухвали було б несправедливим та безпідставним через відсутність вказаних кваліфікуючих ознак.
Керуючись ст. ст. 243, 382,256 КАС України, суд,-
1.Заяву ОСОБА_1 щодо звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.
4.У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.
Суддя Оксана БОЙКО