Справа № 460/9661/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року м. Рівне №460/9661/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДепартаменту соціальної політики Рівненської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №-2025-1 від 08.04.2025 про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, номер електронної особової справи №, особовий рахунок №2 та зобов`язання відповідача нарахувати державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з дати звернення 13.03.2025.

Ухвалою суду від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 13.03.2025 звернулась до відповідача з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, однак отримала відмову. Вказану відмову вважає протиправною, оскільки продана кімната в гуртожитку була єдиним житловим приміщенням у її власності, при цьому, протягом шести місяців придбано 1/3 квартири. Наголошує, що відповідно до пункту 7 Порядку №632, пункту 10 Порядку №250, доходи від продажу кімнати у гуртожитку не повинні враховуватись до сукупного доходу сім`ї. Відтак, середньомісячний сукупний дохід її сім`ї не перевищує рівень забезпечення прожиткового мінімуму, що дає право на призначення допомоги. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому заперечує позовні вимоги. Звертає увагу, що ОСОБА_1 хоча і здійснила відчуження та набуття у власність частин житлових приміщень, однак продажу квартири (будинку) не здійснювала, оскільки кімната у гуртожитку не є квартирою (будинком), що не узгоджуються з вимогами нормативно-правових актів. Також не відповідає законодавчим вимогам купівля частини квартири, оскільки передбачено купівлю цілої квартири (будинку). Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними і просить суд відмовити в їх задоволенні.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Просить відхилити доводи відповідача наведені у відзиві, з огляду на їх формальність.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

13.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Рішенням Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради №-2025-1 від 08.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї (номер електронної особової справи №, особовий рахунок №2). У цьому рішенні вказано, що особа не має права на державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї тому, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї.

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернулась з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок та умови надання державної соціальної допомоги визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2020 року №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок №250).

Закон №1768-ІІІ спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.

Згідно зі статтею 1 Закону №1768-ІІІ, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї; прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення; середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 3 Закону №1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом.

За приписами частин першої, другої статті 4 Закону №1768-ІІІ призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1768-ІІІ розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

Статтею 10 Закону №1768-ІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність органу соціального захисту населення можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або до адміністративного суду.

Згідно з пунктом 1 Порядку №250 цей Порядок визначає умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога), передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», перелік документів та/або відомостей, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, а також іншим малозабезпеченим сім`ям у випадках, установлених законом, які з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

За приписами пункту 3 Порядку №250 призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї з використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

Пунктом 5 Порядку №250 передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

довідку про доходи за шість місяців перед місяцем звернення (за наявності), у разі коли для обчислення сукупного доходу враховуються шість місяців перед місяцем звернення;

посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка (за наявності).

Відповідно до пункту 7 Порядку №250 розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї.

Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення.

До стабілізації економічного становища в Україні прожитковий мінімум для сім`ї та розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей державного бюджету і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з пунктом 9 Порядку №250 середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців. Шість місяців становлять шість місяців перед місяцем звернення або два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи).

Пунктом 10 Порядку №250 визначені підстави, коли державна соціальна допомога не призначається, зокрема якщо особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги здійснили на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень - купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету), іншого нерухомого майна, транспортного засобу (механізму), цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування).

Державна соціальна допомога призначається у разі купівлі квартири (будинку) протягом шести місяців після продажу іншої квартири (іншого будинку), що були єдиним житловим приміщенням у власності особи, на підставі підтвердних документів, і доходи від такого продажу не враховуються до сукупного доходу сім`ї.

За правилами пункту 20 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи та/або відомості.

Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або до адміністративного суду (пункт 21 Порядку №250).

Середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї для призначення державної соціальної допомоги визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №632 (далі Порядок №632).

Відповідно до пункту 3 Порядку №632 обчислення середньомісячного сукупного доходу проводиться шляхом ділення загальної суми сукупного доходу осіб за визначений законодавством період (два квартали або шість місяців) на 6, а в разі застосування суми річного сукупного доходу - на 12, якщо інше не передбачено законодавством.

Середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (домогосподарства) обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) на кількість членів сім`ї (домогосподарства).

Згідно з пунктом 4 Порядку до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору; грошове забезпечення військовослужбовців у розмірі, що залишається після сплати військового збору; пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа); соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення); допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; дивіденди від цінних паперів; інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку №632 визначено перелік соціальних виплат, які не включаються до середньомісячного сукупного доходу.

До середньомісячного сукупного доходу не включається державна соціальна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід (пункт 6 Порядку №632).

Пунктом 7 Порядку №632 визначено, що до середньомісячного сукупного доходу також не враховуються, зокрема кошти, отримані від продажу квартири (будинку), що були єдиним житловим приміщенням у власності особи, у разі купівлі іншої квартири (будинку) протягом шести місяців після здійснення такого продажу.

Спірним рішенням відповідача, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, оскільки середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї.

Листом від 15.05.2025, у відповідь на адвокатський запит від 09.05.2025, Департамент соціальної політики Рівненської міської ради повідомив наступне. «Відповідно до договору купівлі-продажу житлового приміщення, ОСОБА_1 15.10.2024 здійснено продаж житлового приміщення - кімнати у гуртожитку, а 12.03.2025 вчинено правочин щодо придбання 1/3 частки квартири.

За період з липня по грудень 2024 року ОСОБА_1 були отримані доходи у розмірі 794188,16 грн: пенсія 23541,78 грн (3923,63 грн х 6); дохід від продажу кімнати 754184,00 грн; стипендія ОСОБА_2 9590,73 грн; стипендія ОСОБА_3 6871,62 грн.

Рівень забезпечення для сім`ї ОСОБА_1 складає 1816,80 + 4634,20 + 4634,20 + 4390,60 = 15475,40 грн.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї становить 794188,16 : 6 = 132364,69 грн.

Отже, середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує рівень забезпечення прожиткового мінімуму (132364,69 > 15475,40), тому допомогу не призначено.

Оскільки, станом на 16.04.2025 згідно з інформацією Державного реєстру майнових прав іншого житла не придбано, доходи від такого продажу враховано до сукупного доходу сім`ї. Враховуючи, що покупка, яка перевищує 50 тис. грн була здійснена 12.03.2025, ОСОБА_1 може звернутись за призначенням соціальної допомоги через 12 місяців, тобто у квітні 2026 року.».

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 19.08.2014, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності (1/7) та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 належала кімната АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2024 ОСОБА_1 та 7 членів її сім`ї здійснили продаж житлового приміщення, а саме кімнати у гуртожитку, відповідно до Договору купівлі-продажу житлового приміщення, кімнати у гуртожитку: на суму 754184,00 грн.

Водночас, протягом шести місяців після здійснення такого продажу, 12.03.2025 позивачем вчинено правочин щодо придбання 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі продажу частки квартири та витягом з Державного реєстру речових прав.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», жила кімната у гуртожитку - окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому.

Відповідно до статті 382 Цивільного кодексу України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Отже, кімната у гуртожитку та частина квартири в будь-якому випадку є житловими приміщеннями.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що продана позивачем кімната у гуртожитку була єдиним житловим приміщенням у її власності, а протягом шести місяців після здійснення продажу позивачем здійснено купівлю іншої квартири, що також являється єдиним житловим приміщенням для неї та її сім`ї.

При цьому, прогалини у пункті 10 Порядку №250 та пункті 7 Порядку №632 щодо відсутності у переліку житлових приміщень «кімнати у гуртожитку» чи «частини квартири» є формальними, які у даному випадку не повинні мати негативних наслідків для позивача.

Тому, з урахуванням пункту 7 Порядку №632 до середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача не повинні враховуватися кошти, отримані від продажу кімнати у гуртожитку в сумі 754184,00 грн.

Відтак, на спірні правовідносини поширюється пункт 10 Порядку №250, оскільки ОСОБА_1 здійснила купівлю квартири (частини) протягом шести місяців після продажу іншого житлового приміщення.

Отже, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, які мають значення для його прийняття, позаяк для цілей розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача протиправно включено дохід від продажу кімнати в сумі 754184,00 грн.

Вирішальною є обставина чи середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача перевищує рівень забезпечення прожиткового мінімуму її сім`ї.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-IX, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень.

В свою чергу, статтею 9 цього Закону установлено, що у 2025 році рівень забезпечення прожиткового мінімуму для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 60 відсотків; для осіб, які втратили працездатність, та осіб з інвалідністю - 100 відсотків; для дітей - 145 відсотків відповідного прожиткового мінімуму.

Відповідачем визначено, що рівень забезпечення для сім`ї ОСОБА_1 складає 15475,40 грн (1816,80 + 4634,20 + 4634,20 + 4390,60). Для призначення допомоги у березні 2025 року враховуються доходи за ІІІ та ІV квартали 2024 року (липень-грудень 2024 року).

Отже, без урахування доходу від продажу кімнати в сумі 754184,00 грн, за період з липня по грудень 2024 року ОСОБА_1 були отримані доходи у розмірі 40004,13 грн: пенсія 23541,78 грн (3923,63 грн х 6); стипендія дитини 9590,73 грн; стипендія дитини 6871,62 грн.

Отже, середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача становить 40004,13 : 6 = 6667,35 грн.

Відтак, середньомісячний сукупний дохід сім`ї ОСОБА_1 в сумі 6667,35 грн не перевищує рівень забезпечення прожиткового мінімуму 15475,40 грн.

За наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї за заявою від 13.03.2025, відповідно рішення Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради №-2025-1 від 08.04.2025 про відмову у призначенні державної соціальної допомоги є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. У пункті 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Водночас, позивач не позбавлена права звернутися до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради №-2025-1 від 08.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Рівненської міської ради здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідно до поданої заяви від 13.03.2025.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 липня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (вул. Соборна, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195441)

Суддя Н.В. Друзенко