Справа № 280/3896/25
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 липня 2025 року Справа № 280/3896/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛПКН АЛКО 2023

до Головного управління ДПС у Запорізькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Кіровоградській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЛПКН АЛКО 2023 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (далі по тексту - третя особа) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми С від 07.11.2024 № 9 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі - 18570,00 грн. за не ведення обліку товарних запасів у місці торгівлі (порушення ст. 20 ЗУ Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг - 100 відсотків вартості необлікованого товару);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми ПС від 07.11.2024 № 9 у сумі 2040,00 грн. за ненадання документів, зазначених у запиті.

стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛПКН АЛКО 2023 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. В період з 04.10.2024 по 10.10.2024 посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе, що належить позивачу. За результатами такої перевірки встановлено порушення позивачем норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині ненадання на запит посадових осіб податкового органу первинних документів, що які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу. Позивач заперечує такі обставини та вказує, що засобами поштового зв`язку направляв контролюючому органу запитувані документи, а тому підстави для застосування для штрафних санкцій відсутні.

19.05.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/3896/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 23.05.2025 за вх. №25778. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе, що належить позивачу, з питань дотримання законодавства в частині ліцензування, виробництва, обліку, обігу, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів з 04.10.2024. Перед початком фактичної перевірки було здійснено контрольно-розрахункову операцію. За реалізований товар особі, яка отримує товар, не надано розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР. В подальшому посадовими особами встановлено зберігання, з метою подальшої реалізації споживачам товарів на загальну суму 18570,00 грн. В ході перевірки, продавцю-консультанту ОСОБА_1 вручено запит про надання документів (договори купівлі продажу, видаткові накладні, ТТН), що стосуються таких товарів. Станом на 9 год. 00 хв. 10.10.2024, на кінець перевірки, затребуваних документів не було надано. Враховуючи викладене наголошено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті в межах діючого законодавства, а тому не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.06.2025 залучено до справи в якості третьої особи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Кіровоградській області.

17.07.2025 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких з посиланням на викладені відповідачем обставини зроблено висновок про правомірність та обґрунтованість проведення фактичної перевірки та встановлених порушень податкового законодавства.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

На підставі ст. 19-1, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.27 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, ст.15 Закону №481, ст.72 Закону №3817, керівником Головного управління ДПС у Кіровоградській області видано наказ від 27 вересня 2024 року №722-П та направлення №3440, №3441 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» (код за ) за адресою: Україна, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вулиця Фортечна, буд.34/32, з питань дотримання законодавства в частині ліцензування, виробництва, обліку, обігу, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів з 04.10.2024 тривалістю не більше 10 діб. Фактична перевірка розпочалась 04.10.2024 о 13 год. 07 хв.

Направлення на перевірку від 04.06.2024 №3440 та №3441 було вручено продавцю ОСОБА_1 .

Посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області вручено запит від 04.10.2024 продавцю ОСОБА_1 про надання документів (договори купівлі продажу, видаткові накладні, ТТН), що стосуються товарів, які перебувають на зберіганні з метою подальшої реалізації споживачам, а саме:

- 1 упаковка типу «Bag in box» ємністю 5,0 л. Горілка виноградна преміум 40% (вміст напою 2,5 л.) на суму 750,00 грн;

- 2 упаковки ємністю 5,0 л. напою алкогольного «Бренді оригінал» 36% (вміст напою 7,5 л.) на суму 2250,00 грн;

- 1 упаковка напою алкогольного «Десерт Роял. Вишневий брауні» 30% (вміст напою 2,5 л.) на суму 650,00 грн;

- нікобустер SALT 1,5 мл., 5%-500 мг. (код УКТЗЕД ) в кількості 42 од., за ціною 50,00 грн на суму 2100,00 грн;

- нікобустер SALT 3 мл., 5%-50 мг. (код УКТЗЕД ) в кількості 37 од.,

за ціною 100,00 грн на суму 3700,00 грн;

- нікобустер HYBRID SALT 1,9 мл., 6,5% (код УКТЗЕД ) в кількості

50 од., за ціною 60,00 грн на суму 3000,00 грн;

- нікобустер HYBRID 3,9 мл., 6,5% (код УКТЗЕД ) в кількості 50 од.,

за ціною 120,00 грн на суму 6120,00 грн.

Як вбачається з наданого до матеріалів позовної заяви доказу направлення первинних документів (опис цінного листа від 10.10.2024, трекер АТ «Укрпошта» №066), а саме копій видаткових накладних № 00591 від 29.04.2024, № 62 від 23.09.2024, № 68 від 23.09.2024, позивачем 10.10.2024 цінним листом направлено зазначені документи на адресу Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 04.10.2024 № 15151/11-28-09-02/45052623, яким встановлено порушення позивачем:

- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині не проведення розрахункової операції на повну суму покупки; не роздрукування та не видачі споживачу розрахункового документу; не застосування реєстратора розрахункових операцій;

- ч. 16 ст. 16 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями), п. 226.2. ст. 226 ПК України, в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

- ч. 2 ст. 23 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями) в частині роздрібної торгівлі сировиною для рідин;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині відсутності документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів;

- п. 85.2 ст.85 ПК України в частині не надання для перевірки документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Фактичну перевірку було завершено 10.10.2024 о 10 год 00 хв.

На адресу Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 10.10.2024 вих. № 1216/7/11-28-09-03-06 надійшли матеріали фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023».

На підставі акта фактичної перевірки 04.10.2024 № 15151/11-28-09-02/45052623 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» від 07.11.2024 №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 18873,30 грн та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 07.11.2024 № 9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 2040,00 грн.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення форми «С» від 07.11.2024 №9, форми «ПС» від 07.11.2024 № 9 протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Із змісту п.81.1 ст.81 ПК України слідує, що в наказі про проведення перевірки повинні зазначатися, серед іншого, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Підстави проведення фактичної перевірки передбачено статтею 80 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У зазначеній постанові суду Судова палата також акцентувала увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання наявності підстав для проведення перевірки від питання достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі та/або недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки. Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

В свою чергу, Верховний Суд вказує, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України таких встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.

Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновок, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Судова палата у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 вказала, що не може не погодися з тим, що розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.

Водночас, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.

У позові не наведено аргументів щодо незгоди з порядком призначення та/або проведення фактичної перевірки, отже такі обставини не є спірними та не досліджуються судом.

Після проведення фактичної перевірки та надходження її матеріалів до відповідача, прийнято податкові повідомлення-рішення форми «С» від 07.11.2024 №9, форми «ПС» від 07.11.2024 № 9.

Щодо встановленого контролюючим органом порушення в ході фактичної перевірки позивача порушення норм п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР та податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР у розмірі 18570,30 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому, після 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний надати такі документи саме на початок її проведення.

Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, з огляду на вимоги наведених приписів Закону №265/95-ВР, не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Водночас, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходяться у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15 травня 2025 року у справі № 380/9233/24, від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22, від 07 лютого 2024 року у справі №280/6422/22.

Отже, у спірному випадку порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР полягає у несвоєчасному наданні (не на початок перевірки, не під час проведення перевірки, ні до закінчення проведення перевірки) документів про походження товарів, що знаходяться на місці продажу.

В той же час, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З огляду на те, що, як на початок проведення перевірки, так і станом на момент її закінчення позивачем не було подано документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на загальну суму 18570,30 грн, відповідачем правомірно застосовано штрафну санкцію за неподання документів.

Наданий позивачем доказ направлення засобами поштового зв`язку на виконання запиту податкового органу (опис цінного листа від 10.10.2024, трекер АТ «Укрпошта» №066) копій видаткових накладних № 00591 від 29.04.2024, № 62 від 23.09.2024, № 68 від 23.09.2024 суд до уваги не приймає, оскільки такі документи не були отримані контролюючим органом в період проведення фактичної перевірки, а тому не могли бути враховані.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем цінним листом направлено вищезазначені первинні документи 10.10.2024, коли як фактична перевірка вважалась завершеною 10.10.2024 о 10 год 00 хв.

Згідно з положеннями пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 85.4 ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п. 121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, у вигляді штрафу в розмірі 2040 гривень.

В матеріалах справи наявний запит на витребування документів, датований 04.10.2024, яким було витребувано у позивача первинні документи, (договори купівлі продажу, видаткові накладні, ТТН), що стосуються товарів, які перебувають на зберіганні з метою подальшої реалізації споживачам. Документи пропонувалося надати до 09 год 00 хв 10.10.2024. Позивач вчинив активні дії щодо направлення витребуваних документів лише в день завершення строку на подання таких доказів. Також, наданий позивачем доказ направлення не дозволяє встановити час звернення з такими документами до відділення поштового зв`язку.

Вказані обставини свідчать про невиконання позивачем обов`язку в частині подання контролюючому органу під час фактичної перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на загальну суму 18570,30 грн.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що відповідач при винесені оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно та своєчасно, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що не підлягають скасуванню.

Одночасно, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЛПКН АЛКО 2023 (69060, м. Запоріжжя, просп. Молочна, буд. 71; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 18.07.2025.

Суддя М.С. Лазаренко