Справа № 480/9144/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2025 року м. Суми Справа № 480/9144/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді Сидорука А.І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів:1. Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області,
2. Державної судової адміністрації України,
третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області,
про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Стислий виклад позицій сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність ДСА України щодо не забезпечення ТУ ДСА України в Сумській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за серпень-вересень 2024 року виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень;
2) зобов`язати ДСА України забезпечити ТУ ДСА України в Сумській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за серпень-вересень 2024 року, нарахованої виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 3028 гривень;
3) визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Сумській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за серпень-вересень 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 гривні;
4) зобов`язати ТУ ДСА України в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду за серпень-вересень 2024 року, обчисливши її розмір виходячи у 2024 році з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень, із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у період з серпня 2024 року до вересня 2024 року ТУ ДСА України в Сумській області неправомірно здійснювало позивачу нарахування суддівської винагороди із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн, а не у сумі 3028 грн. До спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".
21.10.2024 судом було відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
24.10.2024 від ТУ ДСА України в Сумській області надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що управління здійсює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Законом № 1928-ІХ запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка складає 2102 грн. Таким чином, з прийняттям Закону № 1928-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Причиною обрання відповідачем саме цього розміру прожиткового мінумуму є не самовільні дії, а пряма вказівка Закону ''Про Державний бюджет України на 2024 рік''.
ДСА України правом подання відзиву не скористалось. Тому суд, у відповідності до норми ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Указом Президента України від 18.06.2010 № 713/2010 позивача призначено на посаду судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області та наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2010 № 60-б зараховано до штату суду.
Відповідач - ТУ ДСА України в Сумській області, було направлено до ДСА України інформацію щодо потреби у видатках на оплату праці в межах обов`язкових виплат на 2024 рік Конотопського міськрайонного суду, в якій розраховував суддівську виногороду, в тому числі для позивача з розрахунку прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн.
При нарахуванні та виплаті суддівської винагороди позивачу за період з серпня 2024 року до вересня 2024 року ТУ ДСА України в Сумській області застосувало розрахункову величину для визначення посадового окладу судді - прожитковий мінімум у сумі 2102 грн. Вказані обставини сторонами не спростовуються.
Вважаючи, що винагорода судді з серпня 2024 року до вересня 2024 року повинна виплачуватися з урахуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму у сумі 3028 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Пунктом 1 ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII закріплено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до ст.1 Закону України № 966-XIV від 15.07.1999 прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Частиною 3 ст.4 цього Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
За змістом абзацу 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абз.5 цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді складає 2102 гривні.
Отже, окремими приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Суд звертає увагу, що цим законом не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом про судоустрій для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Наведені приписи абз.5 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача перший відповідач діяв на законних підставах.
До також ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, який у відповідності до норми ч.5 ст.242 КАС України, обов`язкова для враховування судом у даній справі. Суд враховує саме цей висновок, оскільки у ньому Велика Палата Верховного Суду відступила від попередніх позицій Верховного Суду в подібних спорах, а саме у постановах від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22 та від 21.03.2024 у справі № 620/4971/23
Оскільки поведінка відповідачів в повінй мірі відповідає критеріям правомірності, які встанволені нормою ч.2 ст.2 КАС України, то підстави для задоволення позову відсутні. Тому у задоволенні вимог позивача суд відмовляє.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норми п.1 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'', його розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
2. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 18.07.2025.

Суддя А.І. Сидорук