Справа № 537/3769/25
Суддя: МАРТИШЕВА Т. О.
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/37/2025
Справа № 537/3769/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2025 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Мартишевої Т. О., за участю секретаря Антохіної Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вказуючи, що 26 травня 2025 року поліцейським офіцером громади Олександрійський районний відділ поліції ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції Мельником В.М. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4823611, згідно якої позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. Постанова отримана позивачем 26 травня 2025 року у відділенні поліції. Вважає, що при складенні адміністративного матеріалу поліцейським допущено грубі порушення та не досліджено усі обставини справи та чинне законодавство, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

У постанові поліцейським зазначено, що позивач керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського не пред`явив у спосіб, який надає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4.а ПДР.

Однак, зазначеного правопрушення він не вчиняв, категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності.

23 травня 2025 року о 19-35 год. позивач рухався на власному автомобілі BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , в селищі Власівка Олександрійського району Кіровоградської області.

Зупинивши його транспортний засіб, поліцейський не проінформував позивача, як це передбачено нормами діючого законодавства, про конкретну причину зупинки з описом підстави, визначеної у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачем не було вчинено жодних порушень ПДР України. Поліцейський не представився, не надав документи, що підтверджують його повноваження, не зазначав про підстави зупинки та не повідомив позивача про будь-які на його думку правопорушення, які ним вчинено. В ході розмови з поліцейським на місці подій, які відбулися, він спитав у позивача «Чи є документи на автомобіль та водійське посвідчення?», на що позивач відповів «Так, є». Зауважує, що спочатку, перед пред`явленням запитуваних документів, позивач просив пояснити причину запинки та клопотав надати йому будь-які належні докази порушення ним ПДР, у відповідь поліцейський відмовився це робити, зазначивши, що не зобов`язаний надавати відеоматеріали. Позивач повторно заявив клопотання про надання відеозапису, проте знову отримав відмову. Після цього поліцейський почав вимагати пред`явити водійське посвідчення. Згодом поліцейський перевірив номерні знаки транспортного засобу позивача, встановив власника і усно повідомив, що розгляд справи перенесено на іншу дату та час, а саме 26 травня 2025 року. У вказану дату позивач з`явився на розгляд справи і йому було вручено постанову.

Вважає, що без доказів порушення ПДР поліцейський не мав права вимагати у нього документи. З огляду на судову практику в адміністративних справах, водій не зобов`язаний надавати документи без доказів порушення ПДР.

Позивач має посвідчення водія України серія НОМЕР_2 , видане 14 вересня 2010 року Кременчуцьким ВРЕР, згідно якого йому дозволено керувати транспортними засобами за категорією «В». Автомобіль BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відноситься до категорії «В». Також, позивач має поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-226064589 від 31 грудня 2024 року.

Позивачем не було пред`явлено зазначені документи, які він мав при собі у той момент та міг пред`явити, оскільки жодних законних вимог пред`явити їх тоді не було, тому вважає, що не вчиняв інкримінового адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина позивача у його вчиненні, та у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивачу не було надано можливості ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати дкази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було, інспектор обмежився лише формальним складенням постанови без дотримання встановленої законом процедури.

Вважає, що є всі підстави вважати, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуююче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги викладене, позивач просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4823611 від 26 травня 2025 року визнати протиправною та скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з відповідача на його користь 605 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачам подати до суду відзив на адміністративний позов та письмові докази.

Від відповідача - Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що 23.05.2025 о 19:35:35 поліцейським ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції Мельником Віктором Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_1 , було винесено адміністративну постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За приписами п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Частина 5 статті 258 КУпАП визначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 255 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тому вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 1 статті 126 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, при цьому наявність такої події доводиться шляхом надання доказів, визначених ст.251 КУпАП.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На підставі викладене просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, від відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українидо суду надійшов відзив, а також подано відповідь на відзив стороною позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух та Про перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка; д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до п. п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавство.

Згідно ст. 213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

З матеріалів справи встановлено, що 26 травня 2025 року о 17:40 год поліцейським ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції Мельником В.М. складено постанову серії ЕНА №4823611 відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 , про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що останній 23 травня 2025 року о 19:35:35 год. в с-щі Власівка по вул. Молодіжній, 63, керуючи транспортним засобом на вимогу поліцейського не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвіченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів, чим порушив п. 2.4.а ПДР України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження своїх доводів та заперечень сторонами надано досуду відеозаписи, зміст яких узгоджується між собою.

Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого стороною відповідача, на ньому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеозаписом з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі, на місці зупинки транспортного засобу поліцейський представився водієві, на вимогу останнього надав для ознайомлення службове посвідчення, повідомив про відеофіксацію та назвав причину зупинки із посиланням на положення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме наявність підстав вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення, яке полягало у порушенні правил обгону, після чого попросив водія надати на вимогу поліцейського посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач користувався правовою допомогою у телефонному режимі. Позивачем було заявлено клопотання про ознайомлення із доказами правопорушення, на що поліцейський повідомив, що порушення зафіксоване на відеореєстратор службового транспортного засобу, запропонував водію прослідувати для ознайомлення із відеозаписом та зазначив про відсутність технічної можливості надати докази водію до його транспортного засобу. Як убачається з відеозапису, водій відмовився виходити з автомобіля для ознайомлення з доказами вчинення правопорушення, неодноразові вимоги поліцейського про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу водієм виконані не були. З урахуванням необхідності надання водію доказів вчинення правопорушення для ознайомлення поліцейським перенесено розгляд справи про адміністративне правопорушення на інший день та час, про що повідомлено водія. 26 травня 2025 року розгляд справи про адміністративне правопорушення поліцейським проведено за участю позивача.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, підтверджено наявними у справі доказами, а тому останнього правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення.

Як вбачається з досліденого судом відеозапису, поліцейським зазначено причину зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, а саме, порушення правил обгону.

Інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України. Те, що позивач не погоджується з поставленими йому в провину порушеннями ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки зазначених п. 2.1 ПДР України документів.

При розгляді справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 465/6677/16а, відповідно до яких, п. 2.4 ПДР зобов`язує водія на вимогу працівника поліції зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17, від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Доводи позивача ОСОБА_1 на наявність у нього на момент зупинки транспортного засобу поліцейським посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не спростовують висновків, яких дійшов суд.

Посилання позивача на порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, суд доходить до висновку, що відповідачем у відповідності із положеннями ст. 77 КАС України доведено правомірність прийнятого рішення, оспорювана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), неупереджено та із дотриманням встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст.ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором установлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4823611 від 26 травня 2025 року.

За таких обставин підстав для її скасування не вбачається, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, зважаючи на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені ним під час розгляду даної справи не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 19, 72-77, 139, 211, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області (місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Віктора Чміленка, будинок, 41; код ЄДРПОУ 40108833) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 18 липня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева