Справа № 640/19790/20
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 640/19790/20

провадження № 2-іс/340/227/25

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

представник: адвокат Гамрецький Є.О.

відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011)

представник: Кушнір В.С.

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №-2615 від 27.02.2020 року.

Позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що спірним податковим повідомленням-рішенням їй нараховано земельний податок за 2020 рік у розмірі 832 312, 87 грн. за земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_2 . Позивачка стверджує, що за вказаною адресою вона володіє нежилими будівлями, але земельна ділянка під цими будівлями їй не належить і не зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Зазначає, що до моменту виникнення відповідних прав на земельну ділянку вона не повинна сплачувати земельний податок. Також вона не погоджується із розрахунком земельного податку, доводячи, що відповідач неправильно визначив локальний коефіцієнт, що впливає на місце розташування земельної ділянки. З цих підстав просить суд визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/19790/20 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що відповідно до п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України позивачка, як власник нежитлових будівель, розташованих у АДРЕСА_2 , повинна сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розташовані ці будівлі, з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Податкове зобов`язання за 2020 рік нараховане відповідно до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної з урахуванням відповідних рішень Київської міської ради та довідки №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року. Доводячи правомірність спірного податкового-повідомлення рішення, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Окружний адміністративний суд міста Києва цю справу не розглянув, рішення у ній не прийняв.

На виконання вимог Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX від 13.12.2022 року адміністративну справу направлено до Київського окружного адміністративного суду.

Згодом на виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" №3863-IX від 16.07.2024 року адміністративну справу передано з Київського окружного адміністративного суду на розгляд та вирішення до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року адміністративну справу №640/19790/20 прийнято до провадження, замінено первісного відповідача його правонаступником. Цією ж ухвалою суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 03.06.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

У 2016 році ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 01.03.2016 року придбала в ОСОБА_2 нерухоме майно нежилі будівлі та склади загальною площею 1250, 40 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 8 цього договору передбачено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 5488,50 кв.м., кадастровий номер (обліковий код) земельної ділянки 78:122:125. У відповідності до вимог ст.377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України до покупця переходить відповідне право на земельну ділянку або її частину, на якій розміщене нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.03.2016 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на цей об`єкт нежитлової нерухомості.

Відповідно до довідки №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виданої ОСОБА_1 . Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), нормативна грошова оцінка земельної ділянки (код ділянки 78:122:125, місце розташування: АДРЕСА_2 ) площею 5471,50 кв.м. становить 21 811 134, 09 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 подала до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву, у якій просила поставити її на облік платників земельного податку за цю земельну ділянку.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки по АДРЕСА_2 для реконструкції, експлуатації та обслуговування нежитлових та складських будівель і споруд.

Рішенням Київської міської ради №857/3864 від 20.12.2017 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,55 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) в оренду на 10 років для реконструкції, експлуатації та обслуговування нежитлових та складських будівель і споруд.

У 2019 та 2020 роках до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносилися зміни щодо опису об`єкта нерухомого майна (нежилих будівель і складів), внаслідок чого його загальна площа зросла до 3564, 20 кв.м.

У лютому 2020 року ГУ ДПС у м. Києві на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України прийняло податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №-2615 від 27.02.2020 року, якими визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання з земельного податку за 2020 рік в сумі 832 312, 87 грн.

Позивачка отримала це податкове повідомлення-рішення 29.07.2020 року.

Не погодившись із нарахуванням їй земельного податку, позивачка 02.09.2020 року звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначеннями, наведеними у пункті 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на час винесення спірного рішення):

14.1.147. плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

14.1.72. земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

14.1.73. землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди;

14.1.74. земельна ділянка частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Розділ XII ПК України містить такі норми:

Стаття 269. Платники земельного податку

269.1. Платниками податку є:

269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

269.1.2. землекористувачі.

Стаття 270. Об`єкти оподаткування земельним податком

270.1. Об`єктами оподаткування є:

270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Стаття 271. База оподаткування земельним податком

271.1. Базою оподаткування є:

271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

271.1.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

271.2. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Стаття 274. Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження)

274.1. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

274.2. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Стаття 285. Податковий період для плати за землю

285.1. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

285.2. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Стаття 286. Порядок обчислення плати за землю

286.1. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

286.5. Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:

розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

286.6. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Стаття 287. Строк сплати плати за землю

287.1. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

287.2. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

287.5. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

287.6. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

287.9. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

287.10. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Стаття 289. Індексація нормативної грошової оцінки земель

289.1. Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

289.2. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

289.3. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3, пунктом 54.5 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

ГУ ДПС у м. Києві стверджує, що ОСОБА_1 є платником земельного податку як землекористувач земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка заперечує проти нарахування їй земельного податку, оскільки земельна ділянка під належними їй будівлями не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровані речові права на цю земельну ділянку - право власності чи право користування (оренди).

Позивачка посилається на Узагальнюючу податкову консультацію щодо сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, права на яку у такої особи не оформлені, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 06.07.2018 року №602, у якій роз`яснено, що особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Суд установив, що земельна ділянка під нежитловими приміщеннями (будівлями), власником яких є позивачка, за яку їй нараховано земельний податок, не зареєстрована в Державному земельному кадастрі або у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 202 Земельного кодексу України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону

Суд зазначає, що плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати. Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У власника будівлі, споруди (їх частини) обов`язок зі сплати земельного податку за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), виникає з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Водночас у разі набуття права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення (нежитлові будівлі), що розміщені на землі, та не оформлення права власності або права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати податку за землю виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що розміщено на цій землі, адже якщо фізична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Користувач має сплачувати земельний податок за фактичне використання землі.

Відтак, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Суд вважає, що незважаючи на те, що позивачка не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належним їй на праві власності об`єктом нерухомого майна, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов`язок зі сплати земельного податку виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, сформульованою у постановах від 03.08.2020 року у справі № 826/13307/18, від 20.05.2021 року у справі № 826/5220/17, від 02.08.2022 року у справі № 826/8575/17, від 20.10.2022 року у справі № 826/10981/17, від 22.05.2024 року у справі № 1640/2402/18 у подібних правовідносинах.

Суд установив, що ОСОБА_1 з 01.03.2016 року є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 і користується земельною ділянкою, на якій він розташований. У 2020 році цей об`єкт нерухомого майна складався із нежилих будівель і складів комерційного призначення загальною площею 3564,20 кв.м. Земельна ділянка, на якій розмішена належна позивачці на праві власності нерухомість, на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування площею 5471, 50 кв.м. внесена до Міського земельного кадастру міста Києва з кодом 78:122:125, перебуває у комунальній власності.

Позивачка розпочала процес оформлення прав на земельну ділянку у травні 2017 року і відтоді його не завершила. Така бездіяльність не може бути підставою для несплати плати за земельну ділянку, якою позивачка користується без оформлення прав на неї. Обов`язок із сплати земельного податку пов`язується для особи саме із виникненням права власності або користування земельною ділянкою, а не із обставинами реєстрації такої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі чи присвоєння такій земельній ділянці кадастрового номеру.

Суд відхиляє посилання позивачки на те, що вона діяла відповідно до Узагальнюючої податкової консультації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 06.07.2018 року №602, та зазначає, що згідно з пунктом 53.1 статті 53 ПК України це не звільняє її від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивачка у 2020 році була платником земельного податку за земельну ділянку, на якій розташоване належне їй нерухоме майно.

Нарахування сум земельного податку покладається на контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки та здійснюється на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення органу місцевого самоврядування щодо ставок земельного податку.

Суд установив, що рішенням Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Києва у складі:

- схем економіко-планувального зонування міста Києва (додаток 1);

- нормативної грошової оцінки земель міста Києва (додаток 2);

- схем впливу локальних факторів, що характеризують місце розташування земельних ділянок у місті Києві (додаток 3);

- нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення в межах міста Києва (додаток 4).

Вказане рішення введене в дію з 01.07.2015 року згідно з рішенням Київської міської ради №565/565 від 10.12.2014 року. Датою нормативної грошової оцінки земель міста Києва є 2013 рік.

Відомості про нормативну грошову оцінку земель міста Києва внесені до Державного земельного кадастру та міського земельного кадастру міста Києва.

Інформація про нормативну грошову оцінку земель міста Києва розміщена на офіційному вебпорталі ДПС України.

Рішенням Київської міської ради №43/1877 від 26.07.2007 року затверджено Порядок визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у місті Києві, пунктом 2.1 якого передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок несільськогосподарського призначення визначається окремо в межах економіко-планувальних зон за формулою: Цн = Цим х Пз х Кф х Кл х Кі, де:

Цн - нормативна грошова оцінка земельної ділянки в гривнях:

Цнм - середня вартість одного квадратного метра землі в гривнях в межах конкретної економіко-планувальної зони;

Пз - площа земельної ділянки в квадратних метрах;

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки;

Кл - узагальнюючий локальний коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки і визначається як добуток значень окремих локальних коефіцієнтів, що впливають на місце розташування цієї земельної ділянки (при цьому значення узагальнюючого локального коефіцієнта не повинно бути нижче 0,50 і вище 1,50);

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки.

За даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення для цілей розрахунку податкового зобов`язання з плати за землю за 2014 рік становив 1,249, за 2015 рік - 1,433, за 2016 рік - 1,06, за 2017, 2018, 2019 роки 1,0.

Рішенням Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011 року "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" затверджене Положення про плату за землю в місті Києві.

Пунктом 5.3 цього Положення передбачено, що ставка земельного податку за земельні ділянки (крім земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир багатоквартирного будинку), які використовуються юридичними і фізичними особами (крім підприємств державної та комунальної власності), в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Рішенням Київської міської ради №194/9251 від 18.04.2013 року "Про ведення міського земельного кадастру" вирішено:

- організувати ведення міського земельного кадастру - електронної (автоматизованої) геоінформаційної системи і бази даних, що забезпечує збирання, оброблення, аналіз, моделювання, постачання геопросторових даних і відображає черговий стан використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва (далі - міський земельний кадастр) (А-20620);

- ведення міського земельного кадастру покласти на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

- забезпечити ведення міського земельного кадастру на основі створеної за кошти міського бюджету автоматизованої системи програмного комплексу "Кадастр",

- забезпечити зберігання та відображення в міському земельному кадастрі даних, внесених Департаментом земельних ресурсів виконавчого орану Київради (Київської міської державної адміністрації) до автоматизованої системи програмного комплексу "Кадастр" до 1 січня 2013 року,

- взаємодію з органами державної реєстрації прав, утвореними Міністерством юстиції України в місті Києві, та Державним агентством земельних ресурсів України і його територіальним органом у місті Києві щодо обміну інформацією про речові права на земельні ділянки,

- взаємодію з органами державної податкової служби щодо надання інформації з міського земельного кадастру для вирішення питань нарахування та справляння плати за землю в місті Києві,

- надання довідок про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок за результатами розрахунку відповідно до рішень Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва.

Рішенням Київської міської ради №182/342 від 19.12.2002 року затверджене Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з цим Положенням (у редакції рішення Київської міської ради №144/144 від 10.03.2016 року) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (КМДА), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (КМДА) - виконавчому органу Київської міської ради (КМДА). Департамент у межах своєї компетенції здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Київської міської ради (КМДА) (далі - землі державної власності в межах міста Києва), забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорону цих земель на території міста.

Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує зокрема такі завдання:

- ведення міського земельного кадастру відповідно до законодавства, моніторингу земель, здійснення землеустрою,

- здійснює підготовку та видає розрахунки розміру орендної плати під час укладання або зміни умов до договорів оренди земельних ділянок чи продовження їх дії, надає інформацію в письмовому вигляді щодо використання громадянами права безкоштовної приватизації землі в межах м. Києва станом до 31.12.2012 щодо земельних ділянок в межах міста Києва, зареєстрованих Департаментом до 31.12.2012, а також інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за результатами розрахунку відповідно до рішення Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва,

- надає відомості з Державного земельного кадастру у випадках, передбачених законодавством.

Відповідач, пояснюючи розрахунок розміру земельного податку, нарахованого позивачці за 2020 рік, у відзиві на позов вказав, що за базу оподаткування для визначення податку взято нормативну грошову оцінку земельної ділянки, обчислену із застосуванням значень, наведених у довідці Департаменту земельних ресурсів КМДА №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року та в технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, затвердженій рішенням Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року, а також кумулятивно застосовано відповідні коефіцієнти індексації.

Відповідач здійснив розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки для цілей нарахування плати за землю за 2020 рік таким чином:

5741,50 х 864, 94 х 3 х 1,03 х 1,249 х 1,433 х 1,06 х 1,0 х 1,0 х 1,0 = 27 743 762, 33 грн., де:

- 5741,50 кв. м. площа земельної ділянки, згідно з технічним звітом по встановленню зовнішніх меж землекористування,

- 864, 94 грн. базова вартість одного квадратного метра земель міста Києва в межах економіко-планувальної зони №384 (додаток 2 до рішення Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року),

- 3 коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, або щодо яких у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код КВЦПЗ (примітки до додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489),

- 1,03 узагальнюючий локальний коефіцієнт (Кл) на місцезнаходження земельної ділянки (додаток 3 до рішення Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року),

- 1,249 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік,

- 1,433 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 рік,

- 1,06 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 рік,

- 1,0 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 рік,

- 1,0 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 рік,

- 1,0 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 рік.

До цієї нормативної грошової оцінки відповідач застосував ставку земельного податку, установлену пунктом 5.3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011 року 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Тож за розрахунками контролюючого органу земельний податок на 2020 рік для ОСОБА_1 склав 832 312, 87 грн. (27 743 762, 33 грн. х 3%).

Позивачка не погоджується з такими розрахунками, а саме з обчисленим відповідачем значенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та посилається на надану їй оновлену довідку Департаменту земельних ресурсів КМДА №НГО/2020-9386 від 06.08.2020 року, згідно з якою нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки складає 23 434 051, 87 грн. Тож за розрахунками позивачки, наведеними у позовній заяві, земельний податок за 2020 рік повинен складати 703 021,55 грн. (23 434 051, 87 грн. х 3%).

Суд установив, що розрахунки сторін відрізняються значенням узагальнюючого локального коефіцієнту (Кл), який застосовується у формулі НГО та визначається як добуток значень окремих локальних коефіцієнтів, що впливають на місце розташування земельної ділянки. За розрахунками відповідача він складає 1,03, за розрахунками позивачки 0, 87.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до частини 1 статті 13 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: проведенні оцінки землі; справлянні плати за землю.

Статтею 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено перелік відомостей про земельну ділянку, які включаються до Державного земельного кадастру, і до них належить, зокрема, нормативна грошова оцінка.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки (частина 7 статті 21 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Відповідно до статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі:

- витягів з Державного земельного кадастру;

- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території);

- викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);

- копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, банкам та особам, які в установленому законом порядку внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у тому числі через Публічну кадастрову карту, за умови ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Місцева державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада визначають можливість здійснення ними повноважень з надання відомостей з Державного земельного кадастру з урахуванням можливості організаційного та технічного забезпечення їх реалізації.

Отже, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель або в силу норми статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату.

Суд зазначає, що Департамент земельних ресурсів КМДА має повноваження надавати довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок за результатами розрахунку відповідно до рішень Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, в цілях справляння органами ДПС плати за землю. (див. постанови Верховного Суду від 13.01.2022 року у справі №826/9313/16, від 18.01.2024 року у справі №260/3056/20).

Числове значення нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки обчислюється на основі відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці, внесених до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки, затвердженої у встановленому порядку, із застосуванням законодавчо встановлених показників та коефіцієнтів (підвищуючих та понижуючих).

Зазначені у витязі/довідці відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є актуальними на дату та час формування витягу/довідки. Чинне законодавство не передбачає формування витягу/довідки на певну дату, яка вже минула. Витяг/довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так і за попередній або за наступні періоди за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у ці періоди.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки може змінюватися внаслідок проведення нової нормативної грошової оцінки земель адміністративно-територіальної одиниці, до складу якої входить земельна ділянка (у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років).

Щороку нормативна грошова оцінка земельної ділянки індексується на коефіцієнт індексації (застосовується кумулятивно від дати проведення оцінки землі).

Також на зміни у значенні нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки можуть впливати зміни характеристик такої земельної ділянки, приміром, зміна цільового призначення земельної ділянки (зміна категорії земель та/або виду цільового призначення), що призводить до зміни відповідних коефіцієнтів, які є елементами формули НГО, встановленої відповідною Методикою.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру плати за землю для власників земельних ділянок та землекористувачів.

Суд установив, що у розпорядженні ГУ ДПС у м. Києві на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення була довідка Департаменту земельних ресурсів КМДА №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (код ділянки 78:122:125, місце розташування: м. Київ, Оболонський район, пров. Куренівський, 17), яка видана ОСОБА_1 .

У довідці №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року наведені елементи та коефіцієнти, які використовуються для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно з Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №489 від 25.11.2016 року, та Порядком визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради №43/1877 від 26.07.2007 року.

Довідка №Н-00338/2016 від 23.06.2016 року складена за допомогою ПК "Кадастр", за результатами розрахунків, виконаних на підставі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, затвердженої рішенням Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року.

Відповідач, який використав цю довідку для обчислення бази оподаткування (нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації) та нарахування позивачці земельного податку за 2020 рік, не врахував, що рішенням Київської міської ради №217/217 від 10.03.2016 року внесено зміни до додатка 3 до рішення Київської міської ради №23/23 від 03.07.2014 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва", та викладено таблицю 2.1 (Локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони) у новій редакції.

Рішення Київської міської ради №217/217 від 10.03.2016 року офіційно оприлюднене 18.03.2016 року у газеті Київської міської ради "Хрещатик", тож відповідно до п. 271.2 ст.271 ПК України ці зміни застосовуються з 1 січня 2017 року.

Внаслідок цих змін у технічній документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва змінилися значення локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки, зокрема: в зоні магістралей підвищеного містоформуючого значення (до 01.01.2017 року - 1,11, з 01.01.2017 - 1,05), у прирейковій зоні (ділянка знаходиться або примикає до відводу залізниці, має під`їзну залізничну колію) (до 01.01.2017 року - 1,07, з 01.01.2017 року - 1,04), в санітарно-захисній зоні (до 01.01.2017 року - 0,93, з 01.01.2017 року - 0,80).

Тож станом на 2020 рік узагальнюючий локальний коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки і визначається як добуток значень окремих локальних коефіцієнтів, що впливають на місце розташування цієї земельної ділянки, складав 0,87 (1,05 х 1,04 х 0,8). Такі розрахунки наведені у довідці №НГО/2020-9386 від 06.08.2020 року, складеній за допомогою АІС ОУЗР, згідно з якими нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 23 434 051, 87 грн.

Суд перевірив такі розрахунки розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вважає їх правильними.

Відповідач у 2020 році не звертався до органів ведення Державного земельного кадастру та міського земельного кадастру міста Києва за отриманням актуальних даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в цілях нарахування земельного податку за неї за 2020 рік.

Відповідач неправильно обчислив розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки не застосував актуальні станом на 2020 рік фактори та локальні коефіцієнти, затверджені рішенням Київської міської ради №217/217 від 10.03.2016 року.

Тож суд визнає необґрунтованим виконаний відповідачем розрахунок бази оподаткування та податкового зобов`язання з земельного податку за 2020 рік.

Верховний Суд у постановах від 21.05.2020 року у справі №824/257/18-а, від 08.06.2023 року у справі №380/5024/21, від 04.04.2024 року у справі №520/6531/19 вказав, що при вирішенні спору щодо нарахування грошових зобов`язань суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно.

У матеріалах справи міститься інформація про елементи (складові), необхідні для обчислення земельного податку, що дозволяє суду встановити дійсний податковий обов`язок позивачки зі сплати цього податку за 2020 рік.

Суд погоджується з розрахунком позивачки та вважає, що за 2020 рік розмір земельного податку для неї повинен становити 703 021, 55 грн. за таким розрахунком (23 434 051, 87 грн. х 3 %), де:

- 23 434 051, 87 грн. актуальне станом на 2020 рік значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, підтверджене довідкою №НГО/2020-9386 від 06.08.2020 року,

- 3% ставка, передбачена пунктом 5.3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011 року.

Отже сума податкового зобов`язання з земельного податку визначена контролюючим органом в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні форми "Ф" №-2615 від 27.02.2020 року, підлягає зменшенню, а вказане рішення слід скасувати в частині безпідставно нарахованого позивачці земельного податку за 2020 рік у сумі 129 291, 32 грн. (832 312, 87 грн. 703 021, 55 грн.).

Позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення в частині.

Згідно з частинами 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка сплатила за подання позову з майновими вимогами на суму 832 312, 87 грн. судовий збір у розмірі 8 323, 20 грн. Суд задовольнив позовні вимоги частково на суму 129291, 32 грн. Тому на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1292,91 грн.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми "Ф" №-2615 від 27.02.2020 року в частині нарахування земельного податку за 2020 рік в сумі 129 291, 32 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1292,91 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ