Справа № 640/8269/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року ЛуцькСправа № 640/8269/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Клочко А.С.,

представника позивача Шевчука Д.І.,

представника відповідача Василевської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А-БУД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «А-БУД» (далі - ТзОВ «А-БУД», товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 26 грудня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 143568,00 грн, від 26 грудня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) на 259824,00 грн, від 26 грудня 2019 року № про зменшення на 401215,00 грн суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Позов обґрунтований тим, що ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТзОВ «А-БУД» при визначенні по взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Євро Білд Груп» (далі - ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп») за квітень, травень, червень 2018 року показників декларацій з ПДВ та за 2018 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток. За висновками акта перевірки від 02 грудня 2019 року №75/26-15-05-07-02-10/35726968 товариством занижено на 114854,00 грн податок на прибуток за 2018 рік та завищено на 401215,00 грн суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік, а також податковий кредит на 207859,00 грн та занижено ПДВ на цю суму. Ці висновки акта перевірки стали підставою прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що висновки акта перевірки є надуманими, не відповідають положенням чинного законодавства та дійсним обставинам справи. Так усі твердження ГУ ДПС у м. Києві в акті перевірки ґрунтуються на тому, що господарські взаємовідносини із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» є нереальними, оскільки контрагент позивача не подав до контролюючого органу окрему податкову, фінансову та іншу звітність, не має задокументованих основних засобів та трудових ресурсів, номенклатура отриманих ним робіт/послуг не відповідає тим, які реалізовані на адресу ТзОВ «А-БУД», а в інформаційних базах Державної податкової служби України (ДПС України) наявна облікова картка суб`єкта фіктивного підприємництва ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», посадова особа якого заперечувала свою причетність до господарської діяльності товариства.

З приводу цих висновків податкового органу позивач вказав, що на дату укладення і виконання договору його контрагент ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» був зареєстрований як юридична особа і був платником ПДВ, мав ліцензію на виконання будівельних робіт. Господарські операції між ними мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану та підтверджуються первинними документами. Вважає, що не є беззаперечним свідченням безтоварності господарської операції між ТзОВ «А-БУД» та його контрагентом заперечення участі у господарській діяльності посадовою особою останнього. Вважає, що можливі порушення податкової дисципліни іншою особою не можуть бути підставою для настання негативних наслідків добросовісного платника у вигляді позбавлення права на валові витрати чи податковий кредит, оскільки він позбавлений як обов`язку, так і можливості здійснення контролю за господарськими операціями свого контрагента з іншими постачальниками, впливу на ведення і формування його податкової та бухгалтерської звітності.

З наведених підстав позивач вважає неправомірними податкові повідомлення-рішення та просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.33 том 2).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.39-47 том 2). В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що позаплановою документальною невиїзною перевіркою ТзОВ «А-Буд» виявлено документальне оформлення господарських операцій із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» за відсутності факту їх реального здійснення. На підтвердження виконання договору, укладеного із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», до перевірки надано сам договір, податкові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення. Податкові накладні підписані директором ОСОБА_1, який заперечує свою участь в діяльності підприємства, тоді як акти виконаних робіт за квітень-червень 2018 року підписані ОСОБА_2. Такі акти не містять інформації про те, ким виконувалися роботи, кількість людино-годин, а для виконання підрядних робіт потрібна кваліфікація працюючих, техніка, механізми. До перевірки не надано ліцензій на виконання таких робіт та перезамовлення робіт з боку цього контрагента відсутнє. Також відповідач покликався на неподання контрагентом позивача податкової звітності з липня 2018 року та на його адресу зареєстровані податкові накладні іншої номенклатури. З наведених мотивів відповідач ставить під сумнів задокументовані господарські операції, які, на його переконання, не є реальними та не можуть брати участь у формуванні показників податкової та фінансової звітності.

Відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та підстави для їх скасування відсутні.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.62-67 том 2). Додатково наголосив, що придбання послуг у ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» на підставі договору від 30 березня 2018 року №300318 безпосередньо пов`язане із господарською діяльністю товариства та спрямоване на виконання договорів підряду, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасна архітектура міста» (далі - ТзОВ «Сучасна архітектура міста») щодо виконання робіт з нового будівництва бетонної частини виробничого приміщення на земельній ділянці в селі Барахти Васильківського району Київської області. Позивач зауважив, що у ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» наявна ліцензія на виконання будівельних робіт, для отримання якої у Державній архітектурно-будівельній інспекції України вимагається наявність матеріального та людського ресурсу відповідної кваліфікації. Ненадання ліцензії ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» не стосується безпосередньо позивача; відповідач мав можливість перевірити її наявність у загальнодоступних джерелах. Крім того, договором підряду передбачена можливість залучення інших осіб. Також позивач повідомив, що у письмовій заяві, посвідченій нотаріально, колишній директор ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» навпаки підтвердив фактичне перебування у період з 14 квітня 2018 року по 13 вересня 2018 року на цій посаді та ведення ним фінансово-господарської діяльності підприємства, а також він заявив, що ніяких свідчень про свою непричетність до ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» не давав. Позивач вважає ймовірно сфальсифікованими податковим органом письмові пояснення від 07 грудня 2018 року, використаних відповідачем для висновків акта перевірки, які базуються на припущеннях, а не на належних і допустимих доказах; вироки суду щодо фіктивності створення та діяльності ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» відсутні.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Станом на 15 грудня 2022 року - день набрання чинності Законом України від 13 грудня 2022 року №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) адміністративну справу №640/16028/19 Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16 липня 2024 року №3863-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») адміністративну справу передано на розгляд та вирішення Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року справу прийнято до провадження; замінено відповідача на правонаступника ГУ ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011); розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження; сторонам встановлено строк для надання до суду заяв, клопотань та додаткових пояснень (а.с.124-125 том 3).

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року задоволено заяви представників сторін про їх участь у підготовчому та судовому засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.142-143 том 3).

У додаткових поясненнях (а.с.159-165, 210-214 том 3) позивач підтримав позовні вимоги. Вказав, що наявність в інформаційних базах ДПС облікової картки фіктивного суб`єкта підприємництва від 10 лютого 2019 року не є належними доказами в розумінні процесуального закону та не може спростовувати первинні документи, надані до перевірки. Положення Кримінального кодексу України містило склад злочину у сфері господарської діяльності - фіктивне підприємництво (стаття 205), що передбачало створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона. Проте названа чи будь-яка інша стаття не містить положень про автоматичну незаконність усіх вчинених підприємством господарських операцій. Поряд з тим ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» і на сьогодні є суб`єктом господарської діяльності, не знятий відповідачем з податкового обліку, щодо посадових осіб цього підприємства відсутні вироки суду; покладені в основу висновків акта перевірки твердження працівника податкового органу Нестеренко Я.М., яка складала акт перевірки, не підтверджено жодним доказом.

У додаткових поясненнях (а.с.169-175 том 3) відповідач, покликаючись на твердження та висновки акта перевірки, наполягав на тому, що взаємовідносини позивача із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» спричиняють нереальність господарської операції та відповідно неправомірність (безпідставність) документального оформлення.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року про відкладення розгляду справи продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів (а.с.205 том 3).

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті (а.с.224-225 том 3).

У судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали позицію, викладену у власних заявах по суті справи, додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

На підставі наказу від 15 листопада 2019 року №3358 (а.с.22 том 1), повідомлення від 23 листопада 2019 року №23/11-19 (а.с.21 том 1) у зв`язку із наданням пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 27 червня 2019 року №122021/10/26-15-14-07-02-15, у період з 19 по 25 листопада 2019 року ГУ ДПС у м. Києві провело документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «А-БУД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» за квітень, травень, червень 2018 року показників декларацій з ПДВ та за 2018 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток.

Результати перевірки оформлено актом від 02 грудня 2019 року №75/26-15-05-07-02-10/35726968 (а.с.24-38 том 1). За змістом акта перевірки (пункт 2.6) при проведенні перевірки використано податку звітність ТзОВ «А-БУД» (декларації з ПДВ з додатками за квітень, травень, червень 2018 року, податкову декларацію з податку на прибуток з додатками за 2018 рік, фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік, договір підряду, акти виконаних робіт, банківські виписки та платіжні доручення за перевірний період, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631, інформацію бази даних «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів», «Єдиний реєстр податкових накладних», «Єдиний реєстр досудових рішень», пояснення керівника ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» ОСОБА_1.

В ході перевірки встановлено, що ТзОВ «А-БУД» мало відносини із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» на підставі договору підряду від 30 березня 2018 року №300318. ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» задокументовано (в актах виконаних робіт за квітень-червень 2018 року) надання послуг/виконання робіт за номенклатурою: металоконструкція основного каркасу, фундамент, планування та ущільнення щебеневої основи, розвантажувально-навантажувальні роботи, транспортні послуги, монолітна плита, монтаж кровельної частини із профнастилу, фундамент, монтаж панелей. ТзОВ «А-Буд» відображало взаємовідносини із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 1247154,00 грн, в т.ч. ПДВ 207859,00 грн; роботи/послуги оплачені ТзОВ «А-Буд»; заборгованість відсутня. В акті перевірки вказано про заниження фінансового результату до оподаткування на 1039295,00 грн. Також на підставі податкових накладних, виписаних ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», позивач безпідставно задекларував податковий кредит на суму 207859,00 грн.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТзОВ «А-Буд» вимог:

пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2018 рік на 114854,00 грн та завищено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на 401215,00 грн;

пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 207859,00 грн, в т.ч. за квітень 2018 року - на 30100,00 грн, за травень 2018 року - на 126426,00 грн, за червень 2018 року - на 51333,00 грн.

Висновки акта перевірки базуються на тому, що ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» остання подана податкова звітність подана за липень 2018 року; свідоцтво платника ПДВ анульовано 28 серпня 2018 року; відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних на адресу товариства відбувалася реєстрація від постачальників податкових накладних за номенклатурою, яка не відповідає реалізованим послугам для ТзОВ «А-Буд»; в Інформаційній системі щодо ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» внесена інформація від 10 лютого 2019 року №92/26-15-21-32 про ознаки фіктивності підприємства (опитано ОСОБА_1 , який повідомив, що зареєстрував дане підприємство за грошову винагороду). Договір підряду, акти виконаних робіт від імені ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» підписані ОСОБА_2, яка значилася керівником у період з 06 лютого 2018 року по 19 квітня 2018 року; наказ про звільнення підприємством не надано. З 20 квітня 2018 року по 11 вересня 2018 року директором товариства був ОСОБА_1 (ним підписані податкові накладні). З наданих документів неможливо встановити осіб ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», які могли здійснювати фінансово-господарську діяльність, організовувати та виконувати роботи/послуги, які потребують трудозатрат, часу), не встановлено отримання таких послуг від інших осіб; документи не дають можливість встановити місце надання послуг/робіт, кількість задіяних людей, відсутні посилання на інші документи.

ТзОВ «А-БУД» подало заперечення від 12 грудня 2019 року №12/12-19 на акт перевірки (а.с.49-58 том 1), за результатами розгляду яких висновки акта перевірки залишено без змін, про що позивача інформовано листом №110/26-15-05-07-02-15 (а.с.59-62 том1).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло податкові повідомлення-рішення:

від 26 грудня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 143568,00 грн, з них 114854,00 грн - основне зобов`язання та 28714,00 грн - штрафні санкцій (а.с.63-64 том 1);

від 26 грудня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) на 259824,00 грн, з них 207859,00 - основне зобов`язання та 51965,00 грн - штрафні санкцій (а.с.65-66 том 1);

від 26 грудня 2019 року № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на 401215,00 грн по декларації від 07 лютого 2019 року № (а.с.67-68 том 1).

Позивач оскаржив податкові повідомлення рішення в адміністративному порядку (а.с.70-80 том 1), проте рішенням ДПС України від 06 березня 2020 року №8628/6/99-00-08-05-06-06 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (а.с.83-87 том 1).

Зазначені податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження у цьому спорі.

При цьому відповідач вважає, що при визначенні об`єкта оподаткування ТзОВ «А-БУД» безпідставно віднесено витрати з придбання послуг з джерела невідомого походження та без документального підтвердження, в результаті чого товариством завищено витрати та 1039295,00 грн та занижено фінансовий результат до оподаткування на цю ж суму, а також завищено податковий кредит на 207859,00 грн та занижено ПДВ на цю суму, оскільки перевіркою ТзОВ «А-БУД» не встановлено здійснення постачання робіт, послуг від ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп».

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини регулюються нормами ПК України та стосуються формування позивачем показників податкової та фінансової звітності у 2018 році. Коментовані судом норми ПК України та іншого законодавства наведено в редакції, чинній на час настання подій, з якими пов`язано їх застосування.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України (про порушення яких в акті перевірки вказав відповідач) об`єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Підпунктом «б» пункту 185.1. статті 185 ПК України визначено, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту визначені нормами ПК України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником податкова накладна.

Пунктами 44.1, 44.2 статті 44 ПК України установлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За приписами частини першої статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З наведеного слідує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Тому будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку та фінансового результату, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, яка не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2023 року у справі №200/2903/22 та узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів відповідача, судом при розгляді справи підлягали з`ясуванню обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій з контрагентом ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп».

Перш за все необхідно зауважити, що до перевірки позивач надав первинні документи для підтвердження факту здійснення господарських операцій із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» (що відображено в акті перевірки): договір підряду від 30 березня 2018 року №300318, акти виконаних підрядних робіт від 11 квітня 2018 року №1, від 25 квітня 2018 року №2, від 30 квітня 2018 року №3, від 30 квітня 2018 року №4, від 05 травня 2018 року №5, від 10 травня 2018 року №6, від 10 травня 2018 року №7, від 14 травня 2018 року №8, від 15 травня 2018 року №9, від 15 травня 2018 року №10, від 15 травня 2018 року №11, від 15 травня 2018 року №12, від 16 червня 2018 року №13; податкові накладні від 11 квітня 2018 року №28, від 25 квітня 2018 року №33, від 30 квітня 2018 року №159, від 30 квітня 2018 року №161, від 05 травня 2018 року №34, від 10 травня 2018 року №16, від 10 травня 2018 року №12, від 14 травня 2018 року №35, від 15 травня 2018 року №37, від 15 травня 2018 року №38, від 15 травня 2018 року №39, від 15 травня 2018 року №36, від 16 червня 2018 року №139; банківські виписки/платіжні доручення про оплату робіт/послуг від 23 квітня 2018 року №2541, від 24 квітня 2018 року №2542, від 10 травня 2018 року№2570, №2571, від 14 травня 2018 року №2576, від 21 травня 2018 року №2592, від 24 травня 2018 року №2598, від 29 травня 2018 року №2606, від 31 травня 2018 року №2617, від 04 червня 2018 року №2653, від 06 червня 2018 року №2629, від 08 червня 2018 року №2634, від 11 червня 2018 року №2640, від 12 червня 2018 року №2646, від 14 червня 2018 року №2650, від 21 червня 2018 року №2667, від 27 червня 2018 року №2672, від 02 липня 2018 року №2676, №2677, від 05 липня 2018 року №2689, від 06 липня 2018 року №2691, від 13 липня 2018 року №2722, від 17 липня 2018 року №2725, від 23 липня 2018 року №2745; оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 (а.с.143-145, 158-164, 167-210 том 1, а.с.1-26 том 2).

При цьому під час проведення перевірки відповідач не зазначав про відсутність будь-яких первинних документів, які є обов`язковими для певного виду господарської операції.

Необхідно зауважити, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

В контексті наведеного необхідно встановити, чи мав місце рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання робіт/послуг, понесенням витрат з господарською діяльністю платника податку.

За змістом договору від 30 березня 2018 року №300318 (а.с.158-164 том 1) підрядник ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» зобов`язується за завданням замовника ТзОВ «А-БУД» власними або залученими силами виконати будівельні роботи на об`єкті «Виробниче приміщення на земельній ділянці, що розташований по вулиці Михалівська, 52А в селі Барахти Васильківського району Київської області», відповідно до завдання та проектної документації замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці роботи. Загальна ціна цього договору є договірною і розраховується сторонами на підставі сумарної вартості всіх актів виконаних робіт, підписаних обома сторонами, які мали місце в період терміну дії цього договору; строки виконання робіт визначаються за усною домовленістю із замовником. Підрядник має право залучати для виконання спеціальних робіт третіх осіб - субпідрядників і забезпечувати координацію їх діяльності на будівельному майданчику. Підрядник передає замовникові виконані роботи за актом прийому-передачі із зазначенням вартості виконаних робіт. Підписання обома сторонами акту підтверджує виконання підрядником робіт за цим договором (пункти 1.1, 1.3, 2.1, 5.2.1, 7.1 договору).

Дотримуючись умов договору, сторонами підписано акти виконаних робіт, оплата яких позивачем підтверджена платіжними дорученнями. Проведення оплати вказує на фактичні витрати позивача у ході господарської діяльності, а сплата ПДВ у ціні послуг дає право на формування податкового кредиту за коментованими вище нормами ПК України.

Суд з приводу доводів відповідача про неможливість ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» надавати передбачені договором послуги/виконувати роботи (зміст яких конкретизовано в актах виконаних робіт), зазначає про таке.

ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» зареєстроване як юридична особа з 30 серпня 2017 року. Його основними видами діяльності є: 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), 43.21 - електромонтажні роботи, 43.22 - монтаж водопровідних мереж, систем опалення і кондиціонування, 43.39 - інші роботи із завершення будівництва, 34.99 - інші спеціалізовані роботи та ін.; товариство було платником ПДВ до 28 серпня 2019 року (а не як вказав в акті перевірки відповідач - до 28 серпня 2018 року), про що видно з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстру платників ПДВ (а.с.28, 30 том 2).

Отже, на час укладення договору та строку його дії зазначене товариство мало спеціальну податкову правосуб`єктність учасника господарської операції. Стосовно наявності такої правосуб`єктності у позивача у відповідача сумнівів немає.

З приводу неподання контрагентом податкової, фінансової та іншої звітності (фінансовий звіт за 2018 рік не подано, остання податкова звітність з ПДВ подана за липень 2018 року), то суд зауважує, що недотримання приписів податкового законодавства не є доказом нелегітимності суб`єкта господарювання та невизнання господарських операцій як таких, що не відбулися, а може мати застосування контролюючим органом штрафних санкцій до такого платника податків, а не настання негативних наслідків для інших суб`єктів господарювання у ланцюгу постачання. Між тим в акті перевірки зафіксовано, що останню податкову декларацію з ПДВ контрагент позивача подав за липень 2018 року, тобто, у той час коли мали місце взаємовідносини за договором підряду від 30 березня 2018 року №300318 звітність все ж таки подавалася.

В акті перевірки вказано про невідповідність номенклатури товарів, робіт, послуг (за даними Єдиного реєстру податкових накладних) в адресу ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» тим, які поставлялися ТзОВ «А-Буд» (такі докази суду не надано). Попри це варто відмітити, що опис номенклатури таких податкових накладних в акті перевірки (а.с.30-31 том 1) стосується будівельно-монтажних робіт (хоч і на інших об`єктах). Тож господарська діяльність контрагента позивача все-таки здійснювалася у межах його статутних видів діяльності.

На переконання суду, наявність сумнівів контролюючого органу у спроможності ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» виконувати будівельні роботи та надавати послуги за договором підряду від 30 березня 2018 року №300318 мала би усуватися через реалізацію повноважень податкового органу надсилати запити платнику податків (контрагенту позивача), проводити зустрічні звірки. Однак до таких заходів відповідач не вдався, а висловив припущення про неможливість здійснення господарських операцій.

Між тим не можна виключати можливість залучати спеціалістів на виконання певних робіт на підставі цивільно-правових угод, що не заборонено чинним законодавством, укладати договори субпідряду, що дозволено договором підряду від 30 березня 2018 року №300318. Так само у разі залучення суб`єктів господарювання, які не є платниками ПДВ, до певних робіт (зокрема, фізичних осіб-підприємців), оренди техніки і механізмів, податкові накладні не складаються, а отже не будуть відображені у Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, такий реєстр не є беззаперечним джерелом для висновків про те, що господарські операції у певному ланцюгу постачання не підтверджені через невстановлення наявності трудових, матеріальних та інших ресурсів.

Суд повторює, що перевірити цю інформацію можливо безпосередньо у контрагента позивача.

Також слушними є доводи позивача про те, що для отримання в Державній архітектурно-будівельній інспекції ліцензії на виконання будівельних робіт (була наявна у період з 13 вересня 2017 року по 14 травня 2019 року) ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» мало підтвердити наявність відповідного персоналу, виробничих ресурсів; про наявність такої ліцензії є відомості на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції (а.с.69 том 2), а її надання до перевірки не залежало від позивача.

Не може залишитися поза увагою й та обставина, що податкові накладні, складені та подані на реєстрацію ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» в адресу ТзОВ «А-БУД», зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто пройшли моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків з боку контролюючого органу - перевірені на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. На підставі зареєстрованих податкових накладних позивач відповідно до приписів пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України і сформував податковий кредит.

Тож висновки податкового органу про те, що ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» не мало власних ресурсів для виконання договору, не ґрунтуються на достовірних та беззаперечних джерелах і є неперевіреною на час розгляду справи інформацією.

Стосовно внесення в інформаційні бази ДПС відомостей від 10 лютого 2019 року №92/26-15-21-32 про наявність ознак фіктивності ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», то найперше необхідно зауважити на дату такої інформації, при тому що спірні господарські операції мали місце у квітні - червні 2018 року.

Незважаючи на таке повідомлення в акті перевірки, ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» і на сьогодні зареєстроване як юридична особа, а відомостей про наявність кримінальних проваджень, вироків стосовно посадових осіб такого суб`єкта господарювання відповідач не надав.

Як можна зрозуміти з акта перевірки, твердження про фіктивність створення і діяльності ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» базуються на письмових поясненнях від 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 , відібраних старшим оперуповноваженим відділу оперативного управління Головного управління ДФС у м. Києві (а.с.51 том 1). За змістом цих пояснень на ОСОБА_1 за винагороду зареєстровано підприємства; які саме - він дізнався від працівника податкової міліції (серед них ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп»); до діяльності цих підприємств ОСОБА_1 жодного відношення не має, фінансово-господарські документи не складав, не підписував.

На противагу цим поясненням позивач надав суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 від 10 жовтня 2019 року протилежного змісту, у якій він заявляє, що був директором ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» у період з 14 квітня 2018 року по 13 вересня 2018 року, фінансово-господарська якого була реальною; договори з контрагентами, первинну документацію він підписував, податкову звітність подавав вчасно, податки сплачені у повному обсязі. Також повідомив, що нікому не надавав свідчень і ніхто його не допитував у будь-яких кримінальних провадженнях (а.с.68 том 2).

На думку суду, ні письмові пояснення від 07 грудня 2018 року (не є протоколом допиту свідка), ні заява від 10 жовтня 2019 року не є допустимими доказами, оскільки ОСОБА_1 не попереджений про кримінальну відповідальність за надані свідчення, тому суд їх відхиляє.

Між тим з метою встановлення дійсних обставин суд неодноразово здійснював виклик як свідка для допиту у судовому засіданні ОСОБА_1 , однак той для надання показань не прибув (усі повістки повернуті без вручення адресату - за закінченням терміну зберігання). При цьому суд, враховуючи воєнний стан і значний термін, який минув з часу спірних операцій, після кількох невдалих спроб виклику свідка ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, продовжив розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин суд констатує, що не є доведеними твердження контролюючого органу про те, що ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» має ознаки фіктивного підприємства, було зареєстроване на особу, яка заперечувала свою причетність до діяльності товариства.

З відомостей про посадових осіб ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», які надав відповідач (а.с.48-49 том 2), видно, що товариство зареєстроване 31 серпня 2017 року, а відомості про ОСОБА_1 як про керівника внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців 20 квітня 2018 року (з 12 вересня 2019 року інший керівник). У період з 06 лютого 2018 року по 19 квітня 2018 року керівником значиться ОСОБА_2.

Те, що ОСОБА_2 підписувала акти виконаних робіт у квітні - червні 2018 року, не будучи директором товариства (в акті вказано, що наказ на звільнення ОСОБА_2 не надано), не означає, що вона не могла обіймати якусь іншу посаду чи не мала повноважень на вчинення таких дій, а ГУ ДПС у м. Києві не надало суду доказів про те, що намагалося встановити та перевірити такі повноваження.

Усталеною є практика Верховного Суду, яка полягає в тому, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. При цьому сама лише наявність податкової інформації щодо контрагентів, окремі недоліки в заповненні первинних документів не можуть бути самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій як таких.

У цій справі ГУ ДПС у м. Києві не надало доказів та не зазначило обставин, які б свідчили про наміри сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору від 30 березня 2018 року №300318, або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, збитковості здійснених операцій, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру). Не підтверджено відповідачем й невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, що, в свою чергу, могло б свідчити про безпідставність формування ним даних податкового обліку.

Предмет закупівлі відповідає основному виду діяльності постачальника ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп», яке до цих пір перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві та яке на момент постачання послуг було платником ПДВ, подавало податкову звітність.

Окрім того, укладенню позивачем договору підряду із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» передувало укладення договорів підряду на будівництво між ТзОВ «А-БУД» (підрядник) та ТзОВ «Сучасна архітектура міста» (замовник) від 02 березня 2017 року №6-02/03/2018 (а.с.74-80 том 2), від 26 лютого 2018 року №5-26/02/2018 (а.с.90-96 том 2), від 02 травня 2018 року №10-02/05/2018 (а.с.111-117 том 2), від 17 липня 2018 року №11-107/2018 (а.с.121-127 том 2), якими було передбачено виконання підрядником за завданням замовника (креслення на а.с.50-115 том 3) власними або залученими силами роботи з нового будівництва бетонної частини виробничого приміщення на земельній ділянці по вулиці Михайлівській, 52А в селі Барахти Васильківського району Київської області, виконання робіт по монтажу кровельної частини із профнастилу, виготовлення і монтажу планок стиків, кутів стіни із сандвіч-панелей і відливів цоколя.

Тобто, з цього можна дійти висновку, що ТзОВ «А-БУД» як підрядник уклав договір на виконання окремих будівельних робіт із ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» як субпідрядником на об`єкті будівництва виробничого приміщення на земельній ділянці по вулиці Михайлівській, 52А в селі Барахти Васильківського району Київської області.

Роботи на об`єкті прийняті на підставі актів виконаних робіт замовником ТзОВ «Сучасна архітектура міста» у підрядника ТзОВ «А-БУД» (первинні документи на а.с.74-128 том 2).

Акти виконаних робіт, підписані ТзОВ «Сучасна архітектура міста» та ТзОВ «А-БУД», складені за тією ж формою, що й акти виконання підрядних робіт, підписані позивачем та ТзОВ «Київ-Євро Білд Груп» (містять дату їх складення, найменування об`єкта будівництва, найменування обсягів робіт, одиницю вимірювання, кількість, вартість, підписи, прізвища осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, печатку підприємств). Тобто, вони містять обов`язкові реквізити, визначені до первинних документів у частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За висновками Верховного Суду у постановах від 06 червня 2023 року у справі №640/11558/20, від 18 червня 2020 року у справі №810/1394/17, від 19 лютого 2019 року у справі №811/217/17, від 09 березня 2019 року у справі №810/302/15 податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків. Тому за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Доказів проведення зустрічних звірок, податкових перевірок, негативної податкової історії (наявність податкового боргу, вироків суду до посадових осіб) цього платника відповідач суду не надав. Тож необхідно погодитися із позивачем, що висновки акта перевірки переважно ґрунтуються виключно на оцінці наявної в базах даних інформації та на суб`єктивних припущеннях, що не є достатнім для об`єктивного встановлення дійсних обставин.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу належності та допустимості доказів, закріпленого статтями 73, 74 КАС України, якими визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та обґрунтованими та суду не надано доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції.

Окрім акта перевірки та пояснень ОСОБА_1 від 01 грудня 2018 року (які відхилено) жодних інших доказів, зокрема, податкової інформації, на яку є посилання в акті перевірки, суду відповідачем не надано, хоч у підготовчому засіданні було запропоновано таку надати.

За відсутності належних, допустимих та достатніх доказів на спростування первинних документів, відсутні підстави для однозначного висновку про нереальний характер господарських операцій, за якими позивач сформував податковий кредит та витрати у податковій звітності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26 грудня 2019 року №, №, № не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому їх слід визнати протиправними та скасувати, тобто позов необхідно задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути з бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 12069,11 грн, підтверджені платіжною інструкцією від 06 квітня 2020 року №3615 (а.с.31 том 2).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «А-БУД» (03680, місто Київ, вулиця Радищева, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 35726968) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26 грудня 2019 року №, від 26 грудня 2019 року №, від 26 грудня 2019 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-БУД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати у сумі 12069,11 грн (дванадцять тисяч шістдесят дев`ять грн 11 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк

Повний текст рішення складено 18 липня 2025 року