Справа № 120/9980/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 липня 2025 р. Справа № 120/9980/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( особи, які можуть отримати статус учасників справи )

про: визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2025 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка подана до подання позовної заяви, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (особи, які можуть отримати статус учасників справи ) про визнання протиправними дій.

17.06.2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 (далі заявник, позивач, ОСОБА_2 ) про забезпечення позову, подана представником заявника - адвокатом Грабарем Сергієм Анатолійовичем до суду до подання позовної заяви, за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( далі - відповідач 2), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії.

У поданій заяві представник заявника просить:

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони усім діючим на території України територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти будь які дії мобілізаційного характеру відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні.

Обгрунтовуючи подану заяву, представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 10.01.2025 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг « Прозорий офіс» Вінницької міської ради із відповідною заявою, в якій просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду заяви, протоколом від 14 січня 2025 року №4 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Заявник оскаржив зазначене рішення до Вінницького окружного адміністративного суду в справі №120/1997/25, станом на 16.07.2025 року рішення по суті спору не прийнято.

Як зазначає представник заявника, 16.07.2025 року о 14:35 заявник був зупинений на блок посту у м. Вінниці працівниками ТЦК та СП, працівники поліції, які перебували на зазначеному блок пості, здійснили затримання ОСОБА_1 з метою доставки його для проходження медичного огляду. Про зазначені обставини представника заявника в телефонному режимі повідомив особисто ОСОБА_1 , а представник ТЦК повідомив, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку, відстрочка у нього не оформлена, а тому останній підлягає призову на військову службу та, відповідно, поліція здійснила його затримання та доставку для проходження медичного огляду. Представник заявника зазначає, що останній 16.07.2025 року пройшов військово лікарську комісію та утримується в невідомому приміщенні у с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області.

Представник заявника зазначає, що нею 16.07.2025 року, як представником позивача, було подано заяву про забезпечення позову в адміністративній справі №120/1997/25. Вказана заява передана складу суду, який розглядає зазначену справу. Проте, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Крапівницької Н.Л. у відпустці зазначена заява про забезпечення позову не може бути розглянута в строк, передбачений ч. 1 ст. 154 КАС України.

Також, як зазначає представник заявника, 16.07.2025 року ОСОБА_1 було власноручно складена та підписана заява про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка подана засобами поштового зв`язку на адресу Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради. Представник зазначає, що особи, щодо яких вирішується питання про надання відстрочки від мобілізації, не підлягають призову на військову службу до моменту прийняття остаточного рішення щодо їх відстрочки. Тобто, якщо особа подала заяву про надання відстрочки, то вона не може бути призвана на службу до тих пір, поки компетентний орган не розгляне її заяву та не ухвалить відповідне рішення.

Представник заявника вказує, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які направлені на здійснення призову заявника на військову службу під час мобілізації.

В даному випадку, звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви є наступні обставини, які на переконання сторони заявника дають підстави для забезпечення позову:

1) дії суб`єкта владних повноважень та його посадових осіб з приводу вчинення дій, які направлені на призов заявника на військову службу під час мобілізації, незважаючи на те, що останнім подано заяву про оформлення відстрочки в передбачений чинним законодавством спосіб, а також наявний спір між заявником та ІНФОРМАЦІЯ_7 з приводу оскарження рішення про відмову в оформленні відстрочки;

2) заявника було затримано та доставлено в примусовому порядку для проходження ВЛК, а після проходження останнього заявника протиправно утримують у АДРЕСА_1 ;

3) невжиття заходив забезпечення позову призведе до неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже норми чинного законодавства щодо надання відстрочки від призову на військову службу поширюються лише на військовозобов`язаних та не поширюються на військовослужбовців.

Представник зауважує що, якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Розглядаючи подану заяву, суд виходить з того, що згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами частин 2, 3 ст. 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

В даному випадку суд не вбачає підстав для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, а також вказує на відсутність необхідності для призначення заяви до розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Отже, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) (виключено); 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав.

Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим суд акцентує увагу на тому, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, зважуються обставини, що містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті з огляду на формальність дотримання вимог. В той же час, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до прохальної частини заяви представник заявника просить забезпечити позов шляхом заборони усім діючим на території України територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти будь які дії мобілізаційного характеру відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні.

В той же час, з наведеного в заяві мотивування неможливо встановити яким саме буде предмет майбутнього позову в адміністративній справі, з яким заявник має намір звернутися до суду, до якого суб`єкта владних повноважень будуть звернуті матеріально правові вимоги.

Суд зауважує, що частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Також суд звертає увагу, що згідно з п. 5 ч.3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Таким чином, відсутність сформульованого змісту позовних вимог не дає можливості суду надати оцінку співмірності заходу забезпечення позову, про вжиття якого просить заявник, майбутньому предмету позову.

В свою чергу, надаючи оцінку наведеним представником заявника обставинам, які на переконання сторони заявника дають підстави для забезпечення позову, суд зауважує таке.

Так, представник заявника посилається на те, що суб`єкт владних повноважень та його посадові особи вчиняють дії, які направлені на призов заявника на військову службу під час мобілізації, незважаючи на те, що наявний спір між заявником та ІНФОРМАЦІЯ_7 з приводу оскарження рішення про відмову в оформленні відстрочки.

Щодо таких доводів суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відтак, з вищенаведених заявником підстав останній має право звернутися з заявою про забезпечення позову саме в рамках адміністративної справи №120/1997/25, предметом оскарження в якій є рішення Комісії із розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_8 , оформлене протоколом від 14 січня 2025 року №4, про відмову ОСОБА_1 в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В свою чергу, щодо посилання представника на дії суб`єкта владних повноважень та його посадових осіб з приводу вчинення дій, які направлені на призов заявника на військову службу під час мобілізації, незважаючи на те, що ОСОБА_1 подано заяву про оформлення відстрочки, суд наголошує на такому.

В заяві представник зазначає, що 16.07.2025 року ОСОБА_1 було власноручно складена та підписана заява про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка подана засобами поштового зв`язку на адресу Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради. Представник зазначає, що особи, щодо яких вирішується питання про надання відстрочки від мобілізації, не підлягають призову на військову службу до моменту прийняття остаточного рішення щодо їх відстрочки. Тобто, якщо особа подала заяву про надання відстрочки, то вона не може бути призвана на службу до тих пір, поки компетентний орган не розгляне її заяву та не ухвалить відповідне рішення.

Матеріали заяви про забезпечення позову дійсно містять заяву ОСОБА_1 , датовану 16 липня 2025 року, адресовану керівнику Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, та заяву ОСОБА_1 , датовану 16 липня 2025 року, адресовану голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Проте, такі заяви, разом з доданими до них документами, були направлені на адресу Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради засобами поштового зв`язку 18.07.2025 року, тобто після вчинення дій посадовими особами суб`єктів владних повноважень, які, як зазначає представник, направлені на призов заявника на військову службу під час мобілізації, та з якими ОСОБА_1 не погоджується.

Фактично заява про надання відстрочки була направлена до ТЦК та СП одночасно з поданням до суду заяви про забезпечення позову.

При цьому, як зазначає представник заявника, в розмові з нею представник ТЦК повідомив, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку, відстрочка у нього не оформлена, а тому останній підлягає призову на військову службу та, відповідно, поліція здійснила його затримання та доставку для проходження медичного огляду.

Разом з тим, відповідних доказів щодо затримання працівниками поліції ОСОБА_1 , доставки його для проходження медичного огляду та проходження ним військово лікарської комісії до заяви про забезпечення позову не надано. Як і не спростовується перебування ОСОБА_1 у розшуку та не зазначається про оскарження такого ( у випадку, якщо заявник вважає таке рішення протиправним ).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за наведених у заяві про забезпечення позову мотивів, яка подана до подання позовної заяви, відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, з захистом яких він має намір в подальшому звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необгрунтованість поданої заяви та про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана до подачі позовної заяви.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна