Справа № 260/4681/25
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2025 року м. Ужгород№ 260/4681/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ), яким просить суд: « 1. Прийняти адміністративний позов до розгляду; 2. Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» (), яка полягає у невиплаті Позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23 815,29 грн; 3. Зобов`язати Державну установу «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» () нарахувати і виплатити Позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23815,29 грн; 4. Стягнути з Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн; 5. Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.».

09 червня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що протягом військової служби з незалежних від неї причин вона не отримувала належне їй речове майно, відповідно до пункту 27 та 60 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 578, що призвело до порушення статті 116 КЗпП України. Належна сума вартості грошової компенсації за речове майна, яка підлягала виплаті в день звільнення, становить 23815,29 грн., що підтверджується довідкою про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за № 02 від 19 травня 2025 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити позивачеві в задоволені позову повністю.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом всиновлено, щ ОСОБА_1 проходила службу в Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" і була звільнена зі служби наказом Відповідача № 56/ос-25 від 09 квітня 2025 року (а.с. 6).

На день виключення зі списків особового складу Державної установи "Закарпатська УВП (№9)" позивачу нарахована грошова компенсація за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23815,29 грн, що підтверджується відповідною довідкою № 2 від 19 травня 2025 року (а.с. 10), однак зазначена компенсація відповідачем не виплачена.

26 травня 2025 року позивач звернувся до Державної установи «Закарпатська УВП (№9)» із заявою в якій просив, повідомити про вартість грошової компенсації, яка підлягає виплаті за недоотримане речове майно та виплатити йому таку компенсацію (а.с.а.с. 7, 8 ).

Відповідач листом від 03 червня 2025 року № 12/10/1040 повідомив, що за умови надходження фінансування на рахунок установи за цільовим призначенням для виплати компенсації за речове майно, позивачу буде перерахована належна сума коштів (а.с. 9).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - Порядок № 578, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 2 Порядку № 578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

За приписами пункту 3 Порядку № 578 речове майно за цільовим призначенням є речовим майном поточного забезпечення, а за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.

Пунктом 23 Порядку № 578 встановлено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією Державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Відповідно до пункту 60 Порядку № 578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2025 року позивач звертався із заявою до начальника ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» щодо виплати грошової компенсації належних до видачі предметів речового майна (а.с.а.с. 7, 8).

При цьому, на виконання пункту 60 Порядку № 578, відповідачем складено довідку № 2 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна позивачу. у розмірі 23815,29 грн (а.с. 10), отже відповідач погоджується з наявністю у позивача права на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна.

Втім, учасниками справи не заперечується, що виплату вказаної компенсації відповідачем не здійснено.

Заперечуючи проти підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, відповідач вказував на відсутність у кошторисі установи відповідних коштів для виплати компенсації.

Проте, таке твердження суд оцінює критично, зважаючи на те, що у відповідача, як суб`єкта, що нараховував та виплачував грошове забезпечення позивачеві, при звільненні працівника зі служби є обов`язок нараховувати компенсацію вартості речового майна. Водночас, наявність або відсутність певних фінансових ресурсів не впливає на виконання відповідачем встановленого законодавством обов`язку.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно особистого користування у розмірі 23815,29 грн. - є протиправною, відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як наслідок, похідні вимоги про спонукання до вчинення дій відповідача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна.

Зобов`язати Державну установу «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» нарахувати і виплатити Позивачу ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23815,29 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко