Справа № 420/12352/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/12352/25

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 20.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 75842157 від 14.04.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;

- судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що штраф застосовано за невиконання вимог виконавчого листа №420/30447/23, виданого 04.07.2024 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 10.05.2022 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року. В той же час ГУ ПФУ в Одеській області в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, виконало рішення у справі № 420/30447/23, адже ОСОБА_1 12.06.2024 проведено перерахунок пенсії з 10.05.2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року. Розмір пенсії ОСОБА_1 01.07.2024 року становить 7124,22 грн. Сума доплати за період з 10.05.2022 року по 30.06.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 23 259,49 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Інформація та докази виконання вказаного рішення суду надавалась відповідачеві листом від 29.08.2024 року 1500-0405-5/133260. Проте, не зважаючи на доводи зазначені у даному листі, оскаржуваною постановою відповідача від 14.04.2025 року ВП №75842157 на повивача накладено штраф за невиконання вищезазначеного рішення суду. Вважаючи, що відповідачем безпідставно накладено штраф, адже ГУ ПФУ в Одеській області виконано вимоги виконавчого листа в повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року по справі №420/12352/25 у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №75842157 від 14.04.2025 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. відмовлено.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей та належних доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання судового рішення, адже у справі відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості з доплати до пенсії, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Не погодившись з вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати вищезазначене рішення суду першої інстанції у справі №420/12352/25, ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 року у справі № 420/30447/23, яке набрало законної сили 05.03.2024 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведеннi перерахунку та виплати пенсії з 10.05.2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 10.05.2022 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року. В решті вимог відмовлено.

04.07.2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/30447/23.

21.08.2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Є.В. відкрито виконавче провадження ВП №75842157 з виконання виконавчого листа № 420/30447/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 04.07.2024 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 10.05.2022 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року.

Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 75842157 від 21.08.2024 року боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 29.08.2024 року 1500-0405-5/133260 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 року по справі №420/30447/23, яке набрало законної сили 05.03.2024, ОСОБА_1 12.06.2024 проведено перерахунок пенсії з 10.05.2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року. Розмір пенсії ОСОБА_1 01.07.2024 року становить 7124,22 грн. Сума доплати за період з 10.05.2022 року по 30.06.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 23 259,49 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

14.04.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Є.В. винесено постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн., яка мотивована тим, що ГУ ПФУ в Одеській області не надано належних доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу. Здійснення розрахунку на доплату пенсії с лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі. Окрім цього, до відділу не надано доказів внесення Головним управлінням інформації про виконання рішення до автоматизованої бази даних обробки пенсійної документації. Не надано належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, не надано інформації щодо обсягу коштів, які надійшли навиконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили. Отже, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення; невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин.

Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу ВП №75842157 від 14.04.2025 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Відповідно до вимог ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства України в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, установлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що підставою для застосування до апелянта штрафу слугувало невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду щодо виплати з 10.05.2022 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2024 Головним управлінням ПФУ в Одеській області проведено перерахунок з 10.05.2022 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО70360 вiд 26.06.2023 року, виданої на ім`я померлого ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, однак не виплачено доплату в розмірі 23 259,49 грн., яка обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю ГУ ПФУ в Одеській області та не знаходяться на його рахунках.

Отже, фактичне виконання судового рішення з виплати заборгованості, в межах спірних правовідносин, можливе лише за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України.

Крім того, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови від 14.04.2025 року ВП №75842157 (а.с.17), в якості підстави для її прийняття старшим державним виконавцем вказано: «За невиконання рішення суду без поважних причин».

Таким чином, при вирішенні даного спору судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що старшим державним виконавцем не враховано та не надано відповідної оцінки наведеним ГУ ПФУ в Одеській області обставинам, викладеним у листі від 29.08.2024 року 1500-0405-5/133260, та прийнято постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.

Так, згідно з приписами п.1,3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII, з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій.

Колегія суддів звертає увагу, що старшим державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу взагалі не надано вмотивованого обґрунтування вказаним у листі обставинам та не зазначено про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними.

Відповідач, приймаючи спірну постанову про накладення штрафу, перш за все, повинен встановити обставини щодо відсутності та/або наявності бюджетного фінансування на виплату ОСОБА_1 коштів за рішенням суду, а також чи є наведені пенсійним органом у листі від 29.08.2024 року 1500-0405-5/133260 обставини поважною причиною невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк в розумінні положень Закону №1404-VIII.

Окрім цього, апелянт зазначає, що станом на 24.04.2025 року за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 року включно.

Постановою КМУ №1156 від 11.10.2024 року затверджений Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік. Бюджет Головного управління, передбачений на 2024 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік станом на час виникнення спірних правовідносин, не затверджений. Тому на теперішній час ГУ ПФУ в Одеській області діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 2 квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішеннями суду.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що тільки 14.02.2025 року постановою КМУ №157 був затверджений Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України (надалі Порядок №157).

Відповідно до вимог п.3 Порядку №157, головним розпорядником бюджетних коштів є Мінсоцполітики. Відповідальним виконавцем бюджетної програми та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня є Пенсійний фонд України.

За приписами пп.12 п.4 Порядку №157 Бюджетні кошти спрямовуються на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до приписів пункту 11 Порядку №157 розподіл бюджетних коштів у разі їх недостатності здійснюється з урахуванням ресурсної забезпеченості виділених бюджетних асигнувань у такій черговості, у восьму чергу виплата пенсій в частині видатків на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду.

Як вказує апелянт, суми пенсії, нараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). При цьому, облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Заборгованість, визначена на виконання рішень судів, обліковується в електронних пенсійних справах з датою набрання ними законної сили, на підставі цих відомостей у підсистемі Реєстр судових рішень інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (РСР ІКІС ПФУ), яка забезпечує автоматизацію пенсійного забезпечення та інших завдань у сфері соціального захисту, та є центральним елементом роботи ПФУ, який дозволяє автоматизувати різні процеси, в тому числі і облік заборгованості, визначеної на виконання судових рішень. За наведених підстав відсутня необхідність в окремому (паперовому) інформуванні Пенсійного фонду України про потребу в коштах для проведення виплат на виконання судових рішень. Адже, Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду».

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність необхідності додатково, у паперовому або електронному вигляді інформувати Пенсійний фонд України про потребу у додатковому фінансуванні, зокрема і щодо виплати заборгованості у межах виконавчого провадження №75842157.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що він в цьому випадку не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення по справі № 420/30447/23, яке набрало законної сили 05.03.2024 року.

Крім того, колегія суддів наголошує, що апелянт є розпорядником коштів нижчого рівня, виплата заборгованості здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету, наявність таких коштів та їх виділення, зокрема і головним розпорядником, яким є Мінсоцполітики, на погашення заборгованості не залежить від апелянта. Тому, застосування до апелянта заходів юридичної відповідальності накладення штрафу за невиконання судового рішення (в частині не виплати перерахованих, на виконання судового рішення, сум) не буде мати жодних позитивних наслідків, спрямований на дійсне та фактичне виконання судового рішення - виплату заборгованості. А тому, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення апелянтом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст.139 КАС України та правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 31.05.2023 року по справі №815/4246/17, колегія суддів зазначає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, апелянту мають бути відшкодовані понесені ним судові витрати, витрати на сплату судового збору в суді першої інстанції в сумі 2422,40 грн., та в суді апеляційної інстанції в сумі 3633,00 грн., всього 6055,40 грн.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325; 328; 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу скасувати.

Ухвалити у справі №420/12352/25 нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №75842157 від 14.04.2025 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в розмірі 5100 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору всього в сумі 6055,40 грн (шість тисяч п`ятдесят п`ять гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко