Справа № 160/20254/25
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луговська Г.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Ухвалою суду від 14.07.2025 відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), в якому останній просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) щодо відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку з відбуванням покарання у місцях позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину;
- зобов`язати відповідача внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключенняпозивача з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку з відбуванням покарання у місцях позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.
16.07.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача - адвоката Рудика Володимира Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
В обгрунтування заяви зазначено наступне.
ОСОБА_1 повідомив відповідача, що перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно відомостей у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 15.01. 2019 року, його було виключено з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із відбуванням покарання у місцях позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. І у лютому 2025 року, встановивши на свій телефон застосунок Резерв + та сформувавши військово-обліковий документ в електронній формі, позивач виявив помилку, а саме те, що ОСОБА_1 станом на день звернення (21.02.2025 року) перебував на обліку військовозобов`язаних.
Листом №4/661/638 від 23.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив наступне:
1) Згідно п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 про «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»: на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.
2) Згідно з діючими змінами до ст.37 п.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянин ОСОБА_1 є особа, яка не підлягає виключенню з військового обліку. Крім того, автоматичне поновлення громадянина ОСОБА_1 в базі Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів до обліку військовозобов`язаних згідно Постанови Кабінету Міністрів №932 від 16.08.2024 року та набуття змін до ст.37 п.6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - не порушує права людини, а лише доводить у відповідність військовий облік з діючими змінами до законодавства.
Позивач клопотання про забезпечення позову обґрунтовує тим, що забезпечення позову сприятиме збереженню наявного стану спірних правовідносин до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки відносно позивача відповідач може прийняти рішення про призов на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, у т.ч. і в зону бойових дій, що може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Позивач посилається на наступні документи, як доказ активних дій відповідача:
- тимчасове посвідчення військового зобов`язаного №4/144 від 17.01.2019 року із відміткою про виключення із військового обліку;
- заява ОСОБА_1 про виправлення невідповідності відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 21.02.2025 року;
- лист №4/661/638 від 23 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- лист ІНФОРМАЦІЯ_6 №195/1/650 від 18.02.2025 року (щодо направлення на ВЛК);
- протокол про адміністративне правопорушення №542 від 10.06.2025 року
- військово-обліковий документ із застосунку «Резерв +».
Протоколом про адміністративне правопорушення №542 від 10.06.2025 року зазначено наступне:
10.06.2025 року ОСОБА_1 був доставлений співробітниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де встановлено факт порушення останнім законодавства про військовий обов`язок, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: неявка по повістці (яка була опрацьована засобами оповіщення АТ «Укрпошта») за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09.00 годину 30.01.2025 року для уточнення облікових даних.
Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Згідно із приписами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).
Суд зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
У зв`язку з цим, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач (заявник), співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
До заяви не додано доказів вручення відповідачем будь-якої повістки позивачу. Також до заяви не додано, а з інтернет-мережі з сайту "Судова влада" не встановлено оскарження протоколу про адміністративне правопорушення №542 від 10.06.2025.
Отже, позивач погодився з правопорушенням.
Відтак, зі змісту заяви та доданих до неї документів не вбачається потенційного істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Сама ж лише незгода заявника із рішенням (діями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Таким чином, заявником не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також очевидної протиправності дій та те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Подана заява про забезпечення позову є передчасною.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Копію ухвали надіслати:
- позивачу на адресу: АДРЕСА_1 ;
- представнику позивача та відповідачу - до електронного кабінету.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська