Справа № 160/15691/25
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 липня 2025 року Справа 160/15691/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- податкове повідомлення - форми С № від 10.01.2025 року на суму 297871,00 грн та форми ПС № від 10.01.2025 року на суму 1020,00 грн, винесені ГУ ДПС України у Дніпропетровській області - скасувати повністю.

Згідно з частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161, КАС України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Так, п.4 ч.5 ст.160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 1 статті 42 КАС України визначено, що учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч.1 ст.46 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

З матеріалів позову вбачається, що позовну заяву подано та підписано від імені ОСОБА_1 представником позивача адвокатом Волобуєвим Дмитром Віталійовичем через підсистему «Електронний суд».

Водночас, судом встановлено, що згідно з інформацією, яка відображена у акті фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 04.12.2024 року №3862/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 його статус вказано як фізична особа-підприємець.

Суд наголошує, що учасники адміністративного судочинства мають розрізняти правовий статус фізичної особи та фізичної особи-підприємця. Виконання цього обов`язку та правильне заявлення правового статусу позивача сприяє дотриманню процесуальних норм при вирішенні адміністративної справи.

За наведених обставин, позивачеві слід подати уточнену позовну заяву, в якій чітко визначити його правовий статус, а саме - зазначити чи звертається позивач до суду в якості фізичної особи чи в якості фізичної особи-підприємця.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, в силу вимог статті 122 КАС України при визначенні початку перебігу строку звернення до суду законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Тобто для визначення факту пропуску строку звернення до суду важливими є як об`єктивні (дата порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори.

Частиною 4 статті 122 КАС України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

В силу вимог частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України(далі - ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 58 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас, якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України слідує, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відтак, для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права.

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №1640/2885/18 (провадження № К/9901/20715/19) пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Такий висновок сформований в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №300/2318/21 (провадження №К/9901/43263/21).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З тексту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження у даній справі є правомірність винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «С» № від 10.01.2025 року на суму 297871,00 грн та податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № від 10.01.2025 року на суму 1020,00 грн.

При цьому у позові позивач зазначає, що про винесення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області спірних податкових повідомлень-рішень форми «С» № від 10.01.2025 року та форми «ПС» № від 10.01.2025 року йому стало відомо 28.01.2025 року.

Так, після отримання 28.01.2025 року вказаних податкових повідомлень-рішень позивач 29 січня 2025 року подав скаргу до Державної податкової служби України, в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення форми «С» № від 10.01.2025 року та форми «ПС» № від 10.01.2025 року.

Тобто, позивачем не заперечується факт того, що ним було використано процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень форми «С» № від 10.01.2025 року та форми «ПС» № від 10.01.2025 року в адміністративному порядку шляхом подання 29.01.2025 року скарги до Державної податкової служби України.

Також матеріалами позову підтверджено, що за результатами розгляду скарги позивача від 29.01.2025 року Державною податковою службою України було прийнято Рішення про продовження строку розгляду скарги від 17.02.2025 року, яким було продовжено строк розгляду скарги до 31.03.2025 року. Рішенням від 28.03.2025 року № 8726/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги ДПС залишило без змін податкові повідомлення-рішення форми «С» № від 10.01.2025 року та форми «ПС» № від 10.01.2025 року, а скаргу без задоволення, яке було направлено на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 28.03.2025 року та було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.42.2 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, п.42.4 ПК України передбачено, що платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі.

З наданого позивачем фіскального чеку «Укрпошти» від 28.03.2025 року та Списку поштових відправлень № 417 про направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 рішення ДПС України від 28.03.2025 року №8726/6/99-00-06-03-01-06 щодо результатів розгляду скарги на податкові повідомлення вішення від 10.01.2025 року №, №, та трекінг - коду поштового відправлення № 277 встановлено, що вказане поштове відправлення було повернуто на адресу відправника (ДПС України) 17.04.2025 року.

Таким чином, відлік місячного строку звернення із позовом до суду починається з 18.04.2025 року.

Однак, до суду із даним позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень форми «С» № від 10.01.2025 року та форми «ПС» № від 10.01.2025 року позивач звернувся 28 травня 2025 року, тобто поза межами місячного строку, встановленого п. 56.19 статті 56 ПК України.

Звертаючись із позовом до суду позивач у позовній заяві зазначив, що він тільки 21.05.2025 року отримав рішення ДПС України від 28.03.2025 року №8726/6/99-00-06-03-01-06 щодо результатів розгляду скарги на податкові повідомлення вішення від 10.01.2025 року №, №, оскільки воно було відправлено на іншу адресу, у зв`язку із чим, просить поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Між тим суд зауважує, що з наданих позивачем до суду доказів вбачається, що рішення ДПС України від 28.03.2025 року №8726/6/99-00-06-03-01-06 щодо результатів розгляду скарги на податкові повідомлення вішення від 10.01.2025 року №, № було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 , зазначену ним у самій скарзі, направлені на адресу ДПС України: АДРЕСА_1 , та яка співпадає із адресою, зазначеною як в самому рішенні ДПС України, так і в Списку поштових відправлень № 417 про направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 рішення ДПС України. Крім того, позивачем зазначена вказана адреса місця проживання в позовній заяві, поданій до суду 28.05.2025 року.

З урахуванням наведеного, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що він з незалежних від нього причин не отримав своєчасно рішення ДПС України від 28.03.2025 року №8726/6/99-00-06-03-01-06, у зв`язку із чим вважає, що наведені ним обставини не підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду, та вважає їх неповажними.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1 ст. 123 КАС України).

За таких обставин, позивачем суду повинні бути наведені інші підстави поважності пропуску строку звернення до суду із наданням відповідних доказів.

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.169 КАС України).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- подати уточнену позовну заяву, в якій чітко визначити правовий статус позивача, а саме - зазначити чи звертається позивач до суду в якості фізичної особи чи в якості фізичної особи-підприємця, з доказами направлення уточненого позову на адресу відповідача у відповідності до положень ч. 9 ст. 44 КАС України;

- надати до суду заяву із наведенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду із наданням відповідних доказів.

На підстави викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева