Справа № 160/8913/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2025 рокуСправа №160/8913/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20 100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні командира у зв?язку з пораненням, пов?язаним з захистом Батьківщини і визнаним ВЛК непридатним до військової служби за період з 27.11.2023 по 04.09.2024;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні командира у зв?язку з пораненням, пов?язаним з захистом Батьківщини і визнаним ВЛК непридатним до військової служби за період з 27.11.2023 по 04.09.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач, 13.09.2023 під час виконання обов?язків військової служби та виконання бойового завдання отримав мінно-вибухову травму обох нижніх кінцівок, травматичний відрив правої н/кінцівки та рівні с/3 гомілки. Починаючи з 13.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні. В подальшому, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та 04.09.2024 позивача, звільнено у відставку за станом здоров?я. Позивач зазначає, що додаткова винагорода у сумі 20 100,00 грн., за час перебування позивача у розпорядженні командира та знаходження поза штатом, не виплачена. Позивач звертався до Відповідача з рапортом та заявою стосовно виплати додаткової винагороди у розмірі 20 100,00 грн., однак йому відмовлено з підстав не надання необхідних документів. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України та проходив військову службу з 27.05.2023 на посаді командиру відділення мінометної групи НОМЕР_2 загону спеціального призначення у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2023 №274 та №182-РС з 27.09.2023 позивача виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з оплатою за попередньою посадою: солдата ОСОБА_1 , командира мінометного відділення мінометної групи 1 загону спеціального призначення (8 тарифний розряд).
Відповідно до виписного епікризу із медичної карти амбулаторного хворого №5463 військового госпіталя НОМЕР_3 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.09.2023 по 14.09.2023.
Відповідно з епікризом із медичної карти амбулаторного хворого військової частини НОМЕР_4 № 2251 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.09.2023 по 15.11.2023.
Відповідно з епікризом із медичної карти амбулаторного хворого ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина» позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.11.2023 по 21.11.2023.
15.11.2023 пройшов ВЛК та згідно довідки ВЛК №1116 від 15.11.2023 на підставі ст.81 графи Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує лікування (реабілітації) в умовах Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації «Галичина» орієнтовним терміном на 30 календарних днів. Потребує протезування правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки (S88.1) (протез основний, протез для лікування, чохли, силіконовий лайнер). Згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007 травма відноситься до тяжких. Поранення, ТАК, пов?язане з проходженням військової служби.
15.12.2023 згідно довідки ВЛК №2349 виданої ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина» Островерхий А.А. потребує продовження лікування (реабілітації) у ДНЦ «Центрі комплексної реабілітації «Галичина» терміном на 30 календарних днів.
12.01.2024 позивачу проведено медичний огляд ВЛК ДНП «Центру комплексної реабілітації «Галичина», довідка ВЛК від 12.01.2024, згідно якої травму віднесено до тяжких наказ МОУ №370 від 04.07.2007, на підставі статті 81 ІІ Розкладу хвороб, потребує продовження лікування (реабілітації) у ДНП «Центру комплексної реабілітації «Галичина» терміном на 30 календарних днів, потребує протезування правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки.
09.02.2024 згідно довідки ВЛК №2759 виданої ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина» Островерхий А.А. потребує продовження лікування (реабілітації) у ДНП «Центрі комплексної реабілітації «Галичина» терміном на 30 календарних днів.
08.03.2024 згідно довідки ВЛК №3006 виданої ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина» Островерхий А.А. потребує продовження лікування (реабілітації) у ДНП «Центрі комплексної реабілітації «Галичина» терміном на 30 календарних днів.
05.04.2024 згідно довідки ВЛК №3224 виданої ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина» ОСОБА_1 потребує продовження лікування (реабілітації) у ДНП «Центрі комплексної реабілітації «Галичина» терміном на 30 календарних днів.
09.07.2024 гарнізонна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_5 , за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №121-2/2318 від 18.06.2024, провела медичний огляд для визначення ступеню придатності до військової служби. На підставі статей 63А,78А графи П Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. (свідоцтво про хворобу №5843/c).
14.07.2024 20 регіональною ВЛК затверджено свідоцтво про хворобу №5843/с від 09.07.2024.
04.09.2024 наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №248 солдата ОСОБА_1 , колишнього командира мінометного відділення мінометної групи І загону спеціального призначення, що знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого у відставку, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.09.2024 №186-РС, за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоровя на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) на підставі статті 63а. 78а, графи 11 Розкладу хвороб, вважати таким, що 04.09.2024 справи та посаду здав.
З 04.09.2024 виключити зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення і направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вислуга років у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу становить: календарна - 01 рік 04 місяці 27 днів.
Відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення у 2024 році за час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 не надавалась.
Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась.
Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалась.
Грошова допомога для оздоровлення за 2024 рік, відповідно до пункту 2 розділу ХХІІ наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». виплачена.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №130 від 09.05.2024. матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, відповідно до розділу XXIV наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам не виплачена.
Виплатити солдату ОСОБА_1 : оклад за військовим званням. надбавку за вислугу років, що передбачені наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» з 01 по 04 вересня 2024 року: грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік, що передбачена розділом ХХХ наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам: грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної відпустки за 2024 рік, що передбачена розділом ХХХІ наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам": одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення відповідно до пункту першого Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 як військовослужбовцю призваному на військову службу за призовом під час мобілізації, період, який звільняється, у розмірі 64 % місячного грошового забезпечення за період 07.04.2023 по 04.09.2024: індексацію грошового забезпечення з 01 по 04 вересня 2024 року.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати додаткової винагороди у сумі 20 100,00 грн., за час його перебування у розпорядженні командира та знаходження поза штатом, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно частини 1 пункту 20 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, що триває по даний час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. (далі Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 40 Закону №2232-XII передбачено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 р. (далі Закон №2011-ХІІ).
Згідно статей 1, 2 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та за №69 «Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова за №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
Згідно пункту 1-2 Постанови №168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову доповнено пунктом 1-2 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 09.08.2023 р. - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.
З аналізу пункту 1-2 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р. (далі Положення №402) визначає, що медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу II Положення №402, для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно), або потреби у тривалому лікуванні військовослужбовець направляється на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
Військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки (пункту 6.6 глави 6 розділу II Положення № 402).
Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями (абзац 5 пункту 6.8 глави 6 розділу II Положення №402).
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби пункту 6.9 глави 6 розділу II Положення №402).
Відповідно до п. 6.12. глави 6 розділу II Положення №402, на підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів, а за медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування - на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) продовжується ВЛК на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.
Якщо після продовження відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.
Суд наголошує, що у наданих позивачем разом з позовною заявою довідках ВЛК відсутній висновок щодо ступеню придатності позивача та не містять інформації, що позивач визнаний обмежено придатним або придатним з правом переогляду через 6-12місяців.
Пунктом 1 Розділу 28 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.
Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.
Пунктом 5 цього Розділу Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.
Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" №3161-IX від 28.06.2023 установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX:
- військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, а також військовослужбовцям, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), безвісно відсутні, інтерновані в нейтральні держави або є заручниками, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
Згідно з пункту 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім підпункту 1 пункту 1, підпунктів 2 і 3 пункту 3, підпункту 1 пункту 5 розділу I цього Закону та пунктів 2 і 3 цього розділу, які набирають чинності через 30 днів з дня опублікування цього Закону, та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з першого числа місяця, в якому опублікований цей Закон.
Опубліковано Закон № 3161-IX в газеті "Голос України" № 13 від 30.06.2023, а тому абзац 5 пункту 2 розділу II Закону № 3161-IX набрав чинності 31.07.2023 та застосовується з 01.06.2023.
Відповідно до абзацу 7 пункту 1-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836, яка відповідно до пункту 3 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року) визначено, що:
Цей же абзац сьомий пункту 1-1 Постанови № 168, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 № 1001, яка відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року, викладений в наступній редакції:
В той же час, відповідно до абзацу 29 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 (згідно пункту 4 Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023 застосовується з 01.06.2023) (в даній редакції абзац 29 пункту 2 розділу XXXIV чинний у спірний період з вересня 2023 року по травень 2024 року) військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).
Відповідності до приписів абзацу 3 пункту 1 розділу XXVIII Порядку №260 час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.
З аналізу приведених вище положень вбачається, що з 01.06.2023 період лікування та відпусток за станом здоров`я, у зв`язку із отриманням тяжкого поранення оплачується також і з урахуванням додаткової грошової винагороди виходячи із розрахунку 100000 на місяць. Натомість виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні) можлива лише після перебування на лікуванні за одночасного виконання наступних чотирьох умов:
1) військовослужбовець отримав поранення (контузію, травму або каліцтву), пов`язане із захистом Батьківщини;
2) військовослужбовець був визнаним військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби або непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
3) військовослужбовець був зарахованим у розпорядження відповідних командирів;
4) військовослужбовець перебував у розпорядженні понад два місяці.
При цьому, винагорода у розмірі 20 100 грн. із розрахунку на місяць, яка передбачена пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" №3161-IX від 28.06.2023 та пунктом 2 Розділу 39 Порядку №260, виплачується військовослужбовцям після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні та які визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Відповідно до матеріалів справи в період з 13.09.2023 по 03.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено матеріалами справи, таким чином цей період підлягає виключенню із загального періоду перебування в розпорядженні, тому виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 20 100 гривень могла бути призначена з 03.07.2024 (після перебування в розпорядженні понад два місяці) за умови визнання в цей період обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців у зв`язку з пораненням.
Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо визнання позивача обмежено придатним або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців взагалі.
Натомість позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська