Справа № 120/11139/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11139/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

15 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо анулювання реєстрації та виключення із реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області поновити фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку з 22.01.2020 року.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.01.2020 року ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку третьої групи, про що внесений відповідний запис до Реєстру платників єдиного податку.

Заява щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_1 не подавалася, що не заперечується відповідачем.

У якості платника єдиного податку, починаючи з 1 кварталу 2020 року ФОП ОСОБА_1 подавались до Вінницької ДПІ (м. Вінниця) ГУ ДПС у Вінницькій області податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за: - І квартал 2020 року №18429105 від 14.04.2020 року; - І півріччя 2020 року №27526885 від 07.07.2020 року; - три квартали 2020 року №39560342 від 20.10.2020 року; - рік 2020 №2078901 від 15.01.2021 року; - рік 2020 №2139882 від 15.01.2021 року; - І квартал 2021 року №18971227 від 20.04.2021 року; - І півріччя 2021 року № від 14.07,2021 року; - три квартали 2021 року № від 20.10.2021 року; - рік 2021 № від 25.011.2022 року; - І квартал 2022 року № від 07.04.2022 року; - І півріччя 2022 року № від 04.07.2022 року; - три квартали 2022 року № від 02.10.2022 року; - рік 2022 № від 10.01.2023 року; - квартал 2023 року № від 10.04.2023 року; - І півріччя 2023 року № від 01.07.2023 року; - три квартали 2023 року № від 03.10.2023 року; - рік 2023 № від 03.01.2024 року; - 1 квартал 2024 року № від 01.04.2024 року.

Також, протягом вказаного періоду ФОП ОСОБА_1 здійснювалась сплата задекларованих сум єдиного податку до державного бюджету. Згідно інформації з електронного кабінету платника сплачені позивачем суми зараховані в погашення задекларованих зобов`язань з єдиного податку (окрім сплачених сум єдиного податку за 1 кв. 2024, які перебувають у статусі «переплата»).

У червні 2024 року позивачу засобами поштового зв`язку надійшов лист ГУ ДПС у Вінницькій області № 27109/6/02-32-24-07-10 від 10.06.2024 року, з якого слідує, що станом на теперішній час він не являється платником єдиного податку, а податковим деклараціям платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, які подавались ФОП ОСОБА_1 у період 2020-2024 року присвоєно статус «історія подання».

26.06.2024 року представником позивача на адресу Головного управління ДПС у Вінницькій області був направлений адвокатський запит вих. № 26-06/24 про витребування інформації, які саме порушення вимог податкового законодавства призвели до анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 і коли саме вказана реєстрація була анульована відповідачем.

Листом відповідача вих. № 32206/6/02-32-24-03-15 від 12.07.2024 року повідомлено, що позивач «не перебував на спрощеній системі оподаткування, відмітка щодо реєстрації та анулювання платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку помилкова».

Вважаючи, що дії контролюючого органу щодо анулювання позивачу реєстрації платником єдиного податку та ретроспективне невизнання (присвоєння статусу «історія подання») податковим деклараціям платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця - є неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За нормами п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти; 12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.

Згідно з п.76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п.76.2 ст.76 ПК України).

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.86.2 ст.86 ПК України).

Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статі 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено ст.299 ПК України, відповідно до п.299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Як підтверджується інформацією з реєстру платників єдиного податку, відповідний запис до вказаного реєстру щодо ФОП ОСОБА_1 було внесено відповідачем.

Отже, в силу положень п. 299.1. ст. 299 ПК України з 22.01.2020 року позивач набув статусу платника єдиного податку.

Згідно з п.299.2 ст.299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Абзацом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Відповідно до пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Приписами п.299.11 ст.299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.

При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

При цьому, Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Втім, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Тобто контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) у випадку наявності підстав, прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №816/543/17, від 16.04.2018 року у справі №808/657/16, від 08.05.2018 у справі №816/1088/17, від 19.04.2019 у справі № 822/2037/18 адміністративне провадження №К/9901/66814/18, від 05.10.2021 року у справі №815/1764/16 адміністративне провадження №К/9901/40633/18.

В той же час, рішення про анулювання позивачу реєстрації платником єдиного податку (обов`язкове в силу п.299.11 ст. 299 ПК України) суб`єктом владних повноважень не приймалось, а документальна перевірка, яка є обов`язковою передумовою прийняття такого рішення - не проводилась.

Вищевказані обставини свідчать про порушення відповідачем порядку анулювання позивачу реєстрації платником єдиного податку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо анулюванню фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 реєстрації платника єдиного податку.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не перебував на спрощений системі оподаткування, відмітка щодо реєстрації та анулювання платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку помилкова, суд зазначає наступне.

Так, в силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.12.2023 року по справі № 160/7116/19 (п.п. 53-54): «Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними».

При цьому, Податковий кодекс України не передбачає можливості визнання помилковою реєстрації особи платником єдиного податку та не визначає процедури/ порядку встановлення факту такої помилковості. ПК України встановлює вичерпні підстави і порядок втрати платником податків цього статусу, згідно яких 1) проведену реєстрацію необхідно саме анулювати, а не визнавати її помилковою, і 2) робити це необхідно за встановленою процедурою, шляхом проведення документальної перевірки, складення акту та прийняття рішення.

Щодо інших доводів контролюючого органу, про наявність у позивача податкової заборгованості, суд вважає, що ці доводи жодним чином не спростовують протиправність дій суб`єкта владних повноважень. Як зазначалось судом, після проведеної реєстрації позивача платником єдиного податку (шляхом внесення запису до реєстру платників єдиного податку) анулювання реєстрації може бути здійснено тільки у загальному порядку за встановленою процедурою, шляхом проведення перевірки, складення акту та прийняття рішення, чого не було дотримано відповідачем.

Також, відповідачем не наведено будь-яких пояснень, щодо того, чому протягом тривалого строку (4 роки) після «скасування» контролюючим органом реєстрації платником єдиного податку, відповідачем в установленому порядку приймалась податкова звітність ФОП ОСОБА_1 саме як платника цього податку, а сплачені позивачем суми належно зараховувалась в погашення задекларованих зобов`язань з єдиного податку в ІКП позивача.

Додатково слід зазначити, що, відповідачем не було надано суду будь-яких доказів існування податкового боргу (копій відповідних податкових повідомлень-рішень з доказами їх направлення/вручення позивачу; будь-яких доказів нарахування пені у т. ч. відомостей з ІКП ОСОБА_1 стосовно хронології її виникнення/погашення), отже не підтверджено чи дійсно відображалася така пеня в інтегрованій картці платника на момент проведення реєстрації платником єдиного податку, чи дійсно існував такий податковий борг.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Ватаманюк Р.В.