Справа № 142/856/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 142/856/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестерук В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

16 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Олексієнко О.В.,

представника позивача: Близнюка В. В.,

представника відповідача: Мельничук І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Піщанського районного суду Вінницької області в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 19.05.2025 позов задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрації місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автома тичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою В`ячеславовичем, якою ОСОБА_1 було притя гнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, як незаконну.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначив, що будь-яких доказів, щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером, або сертифікатів на такий контейнер, які б могли свідчити про контейнерні перевезення транспортним засобом позивача, матеріали справи не містять. Фотоматеріали свідчать про відсутність контейнеру.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021713 від 21.08.2024, винесеної головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою Вячеславовичем, позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень за те, що 009.08.2024 о 14 год 26 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу FREIGHTLINER FLD 120, державний номерний знак НОМЕР_1 із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Згідно відомостей зазначених у тексті цієї постанови правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, результатами автоматичної фіксації є фактичні зафіксовані параметри ТЗ кількість осей 6, загальна маса 47400 кг, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри загальна маса 42660 кг.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно частини 2 цієї статті встановлено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами а саме накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. При цьому підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 22.5 ПДР допускається рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли їх параметри не перевищують для доріг державного значення фактичну масу понад 40 т (для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, 44 т (для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи під час руху на автомобілі FREIGHTLINER FLD 120 (згідно свідоцтва про реєст рацію транспортного засобу - трьохвісний спеціалізований вантажний сідловий тягач) до нього був причеплений належний йому на праві власності трьохвісний спеціалізований напівпричеп контейнеровоз марки FRUEHAUF модель ТХ 34С д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

На напівпричепі він перевозив один контейнер, що підтверджується фотознімком з технічного засобу фіксації в автоматичному режимі.

Тобто на підставі п.п. б) п.22.5 ПДР України дозволено рух транспортних засобів та їх составів, зо крема трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейне ровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, якщо його фактична вага не перевищує 44 тони.

Згідно вимірів з урахуванням похибки загальна маса автомобіля FREIGHTLINER FLD 120 із спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом марки FRUEHAUF складала 42660 кг.

Проте відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером матеріалами справи не підтверджується.

Стосовно таких аргументів суд зазначає, що з копії інформаційної картки габаритно-вагового контролю та доданих відповідачем фотознімків вбачається, що зазначений в постанові транспортний засіб FREIGHTLINER FLD 120 д.н.з. НОМЕР_1 транспортував трьохвісний напівпричіп.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 наданого позивачем вбачається що транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_2 є напівпричепом спеціалізованим /semi-trailer-specialized н/пр. контейнеровоз Е категорії О4, марки FRUEHAUF, модель ТХ 34С, повною масою 34000 кг.

З фотознімків чітко прослідковується, що і сідельний тягач і напівпричіп є трьохвісними, а з інформаційної картки габаритно-вагового контролю вбачається що вагові виміри здійснювались з шести осей.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху причіп це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Згідно п. 2.13 ПДР транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Разом з цим, посадовою особою державної служби України з безпеки на транспорті всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не з`ясовано усі істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не ідентифіковано зображений на фото напівпричеп, хоча такий обов`язок встановлено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 і можливість для цього виходячи зі змісту інформаційної картки габаритно-вагового контролю та доданих відповідачем фотознімків була.

Відповідач також посилається на те, що контейнеровоз не здійснював транспортування саме контейнера, оскільки універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача, має мати фітинги та контейнер має бути сертифікований, та таке перевезення підтверджено договорними відносинами між перевізником та замовником.

Проте, судом першої інстанції правильно вказано, що жодна із вказаних обставин не може бути перевіреною, і не повинна перевірятись посадовою особою Укртрансбезпеки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП зафіксоване в автоматичному режимі.

Крім того вимоги п.17.2 17.5 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року стосуються виключно універсальних контейнерів, проте не стосуються спеціальних контейнерів чи змінних кузовів.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що контейнер був видозмінений, переобладнаний чи модифікований, дана обставина є припущенням відповідача.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що тривісний транспортний засіб FREIGHTLINER FLD 120 д.н.з. НОМЕР_1 транспортував трьохвісний напівпричіп спеціалізований /semi-trailer-specialized н/пр. контейнеровоз Е, категорії О4, марки FRUEHAUF, модель ТХ 34С з д.н.з. НОМЕР_2 , на якому знаходився один контейнер відкритого типу Open Top (відкритий контейнер з гнучким знімним дахом ISO 1496/1) і в силу п.22.5 ПДР дозволена фактична маса цього составу 44 тонни.

Згідно вимірів з урахуванням похибки загальна маса складала 42660 кг.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП та відповідно наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021713 від 21.08.2024 підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.