Справа № 522/8993/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/8993/25

Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

Дата і місце ухвалення 19.06.2025 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Крусяна А.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 4467555, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4467555, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову ЕНА № 4467555 від 10.04.2025 про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

В апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що згідно відповіді Теплодарської міської ради Одеської області, забезпечення та утримання вулично-дорожньої мережі м. Теплодар, Одеського району, Одеської області, а саме: дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього покриття та освітлення проїзних частин здійснює управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області (начальник управління ОСОБА_1, тел. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Також у відповіді зазначено, що вищезазначені об`єкти є майном комунальної власності Теплодарської міської територіальної громади і їх утримання здійснюється в межах видатків, передбачених в бюджеті на відповідний рік.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області є ОСОБА_1.

Апелянт посилався на те, що за положеннями частини третьої статті 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані, зокрема, забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також апелянт посилався на те, що згідно пункту 5.1.1 ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» автомобільні дороги, залізничні та трамвайні переїзди повинні відповідати рівню вимог до експлуатаційного стану їхніх складових і забезпечувати безпеку учасників дорожнього руху, а також ТЗ під час їхнього руху з дозволеною швидкістю згідно з ПДР України. У відповідності до пункту 5.2.1 ДСТУ 3587:2022, дорожнє покриття не повинно мати дефектів (додаток Г), що впливають на безпеку дорожнього руху, гранично допустимі величини яких перевищують наведені у таблиці 2.

В апеляційній скарзі зазначено, що відповідно до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Згідно пункту 11 Розділу II Правил, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14 лютого 2012 р. № 54, ДСТУ 3587:22 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт»; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух та ін.

Апелянт посилався на те, що склад правопорушення за частиною першою статті 140 КУпАП не передбачає наявність чи відсутність фінансування для проведення поточного чи капітального ремонту дорожнього покриття, а тому не може бути підставою для скасування постанови. Як зазначив апелянт, позивачем не надано будь-яких доказів, що ним подавались заяви або вимоги до Теплодарської міської ради щодо необхідності виділення коштів (додаткових) з метою реагування та усунення виявлених пошкоджень дорожнього покриття в м. Теплодар Одеської області.

В свою чергу суб`єктивною стороною даного правопорушення є саме умисел, який виразився в бездіяльності самого позивача.

Апелянт посилається на те, що ним разом із відзивом на позов були подані докази, що підтверджують наявність на дорожньому покритті ям, вибоїн та інших недоліків, а саме: на вул. Енергетиків наявні вибоїна розміром їм. на 1 м., завглибшки 0.06 м., інша ямковість, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР, 4.10 «Круговий рух» ПДР, розташовані на висоті менше 2 м., та наявна ямковість (вибоїни) на просп. Енергетиків включно з вибоїною розміром 1 м. на 0.4 м., завглибшки 0.055 м.

Виходячи з вищевикладеного, апелянт вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 140 КУпАП, а тому дії суб`єкта владних повноважень, що виразились в складанні оскаржуваної постанови, є законними та обґрунтованими.

Також апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось в оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення, тоді як відповідно до частин 1 та 2 статті 271 КАС України у справах даної категорії суд проголошує повне судове рішення.

З огляду на викладене апелянт просив скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19.06.2025 року та ухвалити нове рішення, яким залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на неприбуття учасників справи до судового засідання суду апеляційної скарги, подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.04.2025 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ткаченком Максимом Геннадійовичем було проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі на вул Енергетиків у м. Теплодарі Одеської області, в ході якого виявлено: вибоїну розміром 1 м на 1 м, завглибшки 0,06 м; дорожні знаки 2.1 та 4.10 ПДР розташовані на висоті менше 2м.

Крім того, інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Ткаченко М.Г., 10.04.2025 у проміжку часу з 10 год. 30 хв. по 10 год. 53 хв. проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі на просп. Енергетиків у м. Теплодар, Одеського району, Одеської області, в ході якого виявлено: вибоїну розміром 1 м на 0.4 м, завглибшки 0,055 м., біля перехрестя з вул. Плієва; самовільно встановлену табличку з написом «Кроме такси мечта», д.з. 5.38 «Місце зупинки таксі» РДР; стерту дорожню розмітку 1.14 «Пішохідний перехід» ПДР біля б. № 1 по вул. Піонерської.

Також було встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на начальника житлово-комунального господарства (далі УЖКГ) землепорядкування та майна Теплодарської міської ради ОСОБА_1.

У зв`язку із виявленими недоліками інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Ткаченко М.Г. 10.04.2025 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4467555, якою начальника УЖКГ ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як посадова особа, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вул. Енергетиків та просп. Енергетиків м. Теплодар, Одеського району, Одеської області, та не забезпечив стан, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме на вул. Енергетиків наявні вибоїна розміром 1м на 1 м, завглибшки 0.06 м, інша ямковість, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР, 4.10 «Круговий рух» ПДР, розташовані на висоті менше 2 м, та наявна ямковість (вибоїни) на просп. Енергетиків включно з вибоїною розміром 1 м на 0.4 м, завглибшки 0.055 м, чим порушив п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 5.1.1, 5.2.1 ДСТУ 3587:2022, п. 14.2.9 ДСТУ 4100-2021, п. 1.5 ПДР України, п.п. 5, 11, 38, 40, 41 постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 року.

У відповідності до п. 7 зазначеної постанови, доказами по справі є відеозапис з бодікамери нагрудної «Motorola Solutions VB400» № 474888, №474939, додатки на диску з справи та 2 акти обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Не погоджуючись з вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 оскаржив її до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вже зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало, як зазначено відповідачем, порушення ним п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 5.1.1, 5.2.1 ДСТУ 3587:2022, п. 14.2.9 ДСТУ 4100-2021, п. 1.5 ПДР України, п.п. 5, 11, 38, 40, 41 постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 року.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів; безпека автомобільних доріг - сукупність засобів, конструкцій, пристроїв, споруд, характеристик та показників (у тому числі інженерних, конструкторських, технічних, проектних, архітектурних, технологічних та інших рішень), при врахуванні та застосуванні яких забезпечується запобігання та зменшення кількості дорожньо-транспортних пригод та тяжкості їх наслідків.

Автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення (ст. 8 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно ст. 18 згаданого вище Закону, складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Статтею 19 Закону України «Про автомобільні дороги» визначені основні обов`язки органів місцевого самоврядування щодо управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

Основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є:

1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів;

2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами;

3) видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах "червоних ліній" вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

4) завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів;

5) здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

6) забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

7) видача в установленому порядку дозволів на тимчасове припинення руху.

Стаття 21 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає відповідальність органів місцевого самоврядування за функціонування та розвиток вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

Так, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв;

4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом;

5) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту безпеки автомобільних доріг або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Статтею 6 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: виконання вимог законодавства та рішень органів виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; формування міських і районних фондів, у тому числі позабюджетних, для фінансування програм і окремих заходів, спрямованих на розвиток дорожнього руху та його безпеки; контроль за організацією навчання різних соціально-вікових груп населення Правил дорожнього руху, планування заходів, пов`язаних із профілактикою його безпеки, та контроль за їх виконанням; контроль за підготовкою і підвищенням кваліфікації водіїв, технічним обслуговуванням і ремонтом транспортних засобів, забезпеченням розвитку сфери цих послуг; організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; здійснення та фінансування заходів, пов`язаних із профілактикою дитячого дорожньо-транспортного травматизму; проведення роботи по пропаганді безпеки дорожнього руху; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів; встановлення порядку і здійснення заходів щодо забезпечення охорони транспортних засобів на платних стоянках та в колективних гаражах; прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування; керівництво та контроль за діяльністю підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання за виконанням вимог законодавства, рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; контроль за виявленням дорожньо-транспортних пригод та впровадженням заходів у місцях їх концентрації, на аварійно-небезпечних ділянках вулиць, доріг та залізничних переїздах; організація системи заходів щодо медичного забезпечення безпеки дорожнього руху та контроль за їх реалізацією; накладання у межах своєї компетенції адміністративних стягнень за порушення законодавства у сфері дорожнього руху та його безпеки; керівництво роботою по справлянню податків, зборів та інших обов`язкових платежів у сфері дорожнього руху.

До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить: затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів; визначення шляхів стимулювання користування електробусами, електричними колісними транспортними засобами та іншими екологічними видами транспорту.

Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

В свою чергу, частиною 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху;

За положеннями ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. № 198 (далі - Правила) затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, згідно пункту 1 яких, їх дія поширюються на автомобільні дороги загального користування, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти), у межах смуги їх відведення та "червоних ліній" відповідно і є обов`язковими для власників дорожніх об`єктів, органів, що здійснюють управління ними, та їх користувачів, а також для підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів.

Пунктом 2 Правил визначено, що ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення), підприємствами або балансоутримувачами, утвореними або визначеними органами місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (вулиць і доріг міст та інших населених пунктів) (далі - підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів).

Згідно п. 5 Правил, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п. 11 Правил, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані, зокрема:

своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14 лютого 2012 р. № 54, ДСТУ 3587:22 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану", ДСТУ 8749:2017 "Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт";

постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями та ін.

Основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДСТУ 3587 (п. 38 Правил).

Роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів повинні виконуватися відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14 лютого 2012 р. № 54, ДСТУ 3587:22 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану", ДСТУ 8749:2017 "Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт" (п. 40 Правил).

Відповідно до п. 41 Правил, особи, винні в порушенні вимог, передбачених цими Правилами, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

За положеннями п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Нормами статті 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП України, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для вирішення питання щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що за положеннями ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Важливою складовою досягнення завдання адміністративного судочинства є доказування, яке спрямоване, у першу чергу, на встановлення дійсних обставин у справі, зокрема, на встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається саме на відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій чи законність прийнятих рішень.

Таким чином суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, необхідним є встановлення наявності у посадової особи, відповідної компетенції стосовно додержання правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, тобто чи відноситься до її посадових обов`язків додержання правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Крім того, для кваліфікації діяння (дії чи бездіяльності) за відповідною статтею КУпАП, необхідно встановити наявність всіх складових елементів складу правопорушення, а саме: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони правопорушення, оскільки у разі відсутності хоча б одного із вказаних елементів складу правопорушення, кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення не можливо.

В даному випадку позивач є посадовою особою, оскільки займає посаду начальника Управління житлово-комунального господарства, землепорядкування та майна Теплодарської міської ради та є відповідальною особою за забезпечення безпечного експлуатаційного стану, зокрема, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, ділянок доріг по вулиці Енергетиків та проспекту Енергетиків у м. Теплодарі.

Звертаючись з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 заперечував правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, вказуючи на те, що свої посадові обов`язки начальника Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, виконує належним чином, однак, на сьогодні, фінансування для проведення капітального ремонту дорожнього покриття або поточного ремонту дорожнього покриття вулиць міста Теплодар, Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, ще не отримувало.

У підтвердження вказаних обставин позивач надав копію відповіді виконкому Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області на адвокатський запит.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема: території загального користування - вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Згідно ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою;

Частиною 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

Згідно статті 15 зазначеного вище Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі.

При цьому, статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку, відповідно до яких до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню, а також організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Як встановлено судом, позивач є членом постійної комісії по обстеженню об`єктів комунальної власності м. Теплодар Одеського району Одеської області, створеної згідно розпорядження міського голови Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області.

Згідно з актом роботи комісії із проведення обстеження вулично-дорожньої мережі м. Теплодар від 15.01.2025 року, Комісією, у склад якої входить і позивач, було проведено обстеження вулично-дорожньої мережі м.Теплодар, а саме: автодороги по вул. Зовнішній, вул. Енергетиків, вул. Рибачій, пр. Енергетиків, вул. Будівельників, вул. Польовій, вул. Комунальній, вул. Незалежності, вул. Романа Прокопія та міжквартальні дороги.

За результатами обстеження виявлено наступне: дефекти (знос покриття: викришування, вибоїни, тріщини, просадки, проломи, колійність, порушення кромки, руйнування поверхневої обробки, зсуви на покритті та інш.), пошкодження, недоліки, відхилення від нормативних показників автомобільних доріг в цілому або їх окремих ділянок, що виникли під впливом автомобільного руху, господарської діяльності людини, природнокліматичних факторів. Крім того витерлась дорожня розмітка.

В акті зазначено про необхідність:

1) проведення капітального ремонту дорожнього покриття по: вул. Зовнішній, міжквартальних вул. Енергетиків, вул. Рибачій, вул. Комунальній, вул. Незалежності та дорогах;

2) проведення поточного ремонту дорожнього покриття по: пр. Енергетиків, вул. Будівельників, вул. Польовій;

3) оновлення нанесення дорожньої розмітки.

У висновку Комісія зазначила, що з метою запобігання подальшого руйнування, створення безпечних та комфортних умов для переміщення мешканців на транспортних засобах, покращення якості життя мешканців, необхідно провести капітальний та поточний ремонт дорожнього покриття вищезазначеної вулично-дорожньої мережі м. Теплодар та оновлення нанесення дорожньої розмітки. Управлінню житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області здійснити розробку кошторисної та проектно-кошторисної документації по вищевизначеним об`єктам.

Також судом встановлено, що рішенням Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області від 19.11.2024 року затверджено міську програму «Розвиток дорожнього господарства, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Теплодлар на 2025-2027 роки.

У відповіді виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області від 09.04.2025 року на адвокатський запит представника позивача, повідомлено, що:

1. Фінансовим управлінням виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області не здійснювалось фактичне фінансування заходів міської програми «Розвиток дорожнього господарства, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Теплодар на 2025-2027 роки».

2. Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області не отримувало фінансування заходів зазначеної вище міської програми з коштів місцевого бюджету громади, субвенцій з обласного бюджету.

3. Фінансовим управлінням виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області у період з 01.11.2024 року по 31.12.2024 року не здійснювалось фактичне фінансування на капітальний ремонт дорожнього покриття або поточного ремонту дорожнього покриттявулиць Комунальна, Незалежності, проспекту Енергетиків у м. Теплодар.

4. Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, у період з 01.11.2024 року по 31.12.2024 року не отримувало фактичне фінансування на капітальний ремонт дорожнього покриття або поточного ремонту дорожнього покриття вулиць Комунальна, Незалежності, проспекту Енергетиків у м. Теплодар з коштів місцевого бюджету, субвенції з обласного бюджету.

У підтвердження вказаного позивачем також надано лист Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області від 11.04.2025 року № 01-08/144, підписаний начальником відділу обліку, фінансів та звітності - головним бухгалтером Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області Ольгою БАЖУР.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , як керівник Управління житлово-комунального господарства, землевпорядкування та майна Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, за відсутності відповідного фінансування не мав реальної можливості забезпечити належне утримання вказаних вулиць, а отже, не міг передбачати настання шкідливих наслідків своєї діяльності чи бездіяльності.

Зазначене свідчить про відсутність такого елементу складу адміністративного правопорушення, як об`єктивна сторона правопорушення.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що надані до суду акти обстеження, складені всупереч встановленої чинним законодавством процедури з огляду на викладене.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція № 1395), відповідно до пункту 3 розділу ІІ якої при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Всупереч вимогам Інструкції № 1395, до Актів обстеження не додано відповідних замірів та схем, які б підтверджували факт пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху.

Колегія суддів наголошує, що відсутність відповідних замірів, схем, що прямо передбачено Інструкцією № 1395, свідчить про недопустимість Акту обстеження як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на Відповідача.

Відтак, у даному спорі саме Департамент патрульної поліції, має довести правомірність та законність прийнятої постанови.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на Відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2019 року по справі № 161/10598/16-а, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17, від 07.08.2019 року по справі № 754/10826/16.

В даному випадку відповідачем у визначений процесуальним законом спосіб не доведено правомірності визнання винним саме позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки не надано жодного належного та достовірного доказу у підтвердження вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності згідно оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4467555 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у недотриманні вимог ст. 272 КАС України та оголошенні вступної та резолютивної частини рішення замість повного тексту рішення, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В свою чергу, частиною 3 статті 317 КАС України передбачені випадки, коли порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Таким чином не всі порушення норм процесуального права тягнуть за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Допущене в даному випадку судом першої інстанції порушення норм процесуального права, не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції. Більш того, воно не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене колегія суддів не встановила наявності підстав ,визначних статтею 317 КАС України для скасування постановленого судом першої інстанції за наслідком поданого ОСОБА_1 позову рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.А. Шевчук