Справа № 520/5973/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
15 липня 2025 р. № 520/5973/25
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Основ`янський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, Військової частини НОМЕР_3 , треті особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_5 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправним та скасувати іменний список ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.10.2024 № 1716/01 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 24.10.2024 № 469, в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_7 , на відповідну посаду та всі наступні накази, які є похідними та прийнятими внаслідок наказу від 24.10.2024 №469;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про його призов на військову службу по мобілізації, оскільки позивач був виключений з військового обліку 23.06.2022 на підставі ст.37 п.6 ч.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач зазначає, що підстави для його призову на військову службу не було, оскільки він не мав статусу військовозобов`язаного через його виключення з військового обліку у 2022 році, а згоду на включення його до військового обліку позивач не надавав. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.
Представник Військової частини НОМЕР_3 надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що видаючи оскаржуваний наказ про зарахування позивача за направленням відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_1 до в/ч НОМЕР_3 відповідач-2 розумно і об`єктивно виходив з того, що направляючи особу до в/ч НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснені всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності/відсутності законних підстав, звільняючих Позивача від призову на військову службу.
Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідачі в порушення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» комплектували ЗСУ особою, яка не може бути військовослужбовцем. Щодо клопотання позивача про залишення відзиву без розгляду, суд зазначає, що вказаний відзив направлений до електронного кабінету представника позивача, а отже у відповідача відсутній обов`язок щодо направлення відзиву додатково позивачу, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання представника позивача про залишення відзиву без розгляду.
Представником третьої особи - Міністерством оборони України надані пояснення у справі.
Щодо заявленого клопотання про уточнення позовних вимог, суд з урахуванням вимог ст. 44 КАС України зауважує, що надані уточнення стосуються виключно дати номеру та наказу, отже суд вважає вказане клопотання доповненням до позову та не є фактично уточненням.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_4 23.06.2022 ОСОБА_1 виключено з військового обліку на підставі пп. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
17.10.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 вручено повістку № 333, згідно з якою останній 22.10.2024 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 24.10.2024 № 469 п. 2 позивача - солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», з 24.10.2024 зараховано до списків військової частини НОМЕР_3 на всі види забезпечення та призначено на посаду на посаду курсанта 3 навчального взводу 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_3 .
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що є загальновідомим та не потребує доказуванню, що на момент виникнення спірних правовідносин в Україні запроваджено загальну мобілізацію та правовий режим воєнного стану, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч.5 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Суд зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час розгляду справи судом встановлено, що основним доводом позивача щодо протиправності його призову на військову службу є те, що він був виключений з військового обліку та те, що на час призову позивача на військову службу не була погашена судимість, а отже він не може бути військовослужбовцем.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Разом з тим, суд зазначає, що Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.
Відповідно до положень п.79 цього Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.
Згідно з приписами ч.1 ст. 37 Закону №2232 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 37 Закону №2232 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Згідно з п.6 ч.6 ст.37 Закону № 2232-XII (в редакції чинній до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Суд звертає увагу, що із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024, редакція частини 6 статті 37 Закону №2232 зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.
Отже, станом на час виникнення спірних правовідносин приписи ч.6 ст.37 Закону №2232 не передбачають такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, а в силу приписів ч.1 ст.37 Закону №2232 позивач є громадянином України, який підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Існування у позивача підстав для виключення з військового обліку військовозобов`язаних станом на дату взяття позивача на військовий облік 24.10.2024 матеріалами справи не підтверджено.
За таких обставин, суд зазначає, що позивач мав підстави для взяття позивача на військовий облік та проведення його призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів наявності будь-яких обмежень чи заборон щодо призову позивача на військову службу.
Також, щодо позовних вимог про виключення зі списків особового складу, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, в яких зазначено таке: «…У контексті вказаного варто наголосити, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу…».
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова