Справа № 990/287/25
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 липня 2025 року

м. Київ

справа № 990/287/25

провадження № П/990/287/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді - доповідача Коваленко Н.В., суддів Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І., Стародуба О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

1. У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася з до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна та цивільна спеціалізації), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» в частині кодованих результатів практичного завдання кандидата ОСОБА_1 за пунктом 654 додатку до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25, код кандидата - 0036899, бал - « 36»;

- визнати протиправним і скасувати пункти 1, 2, 4 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» в частині кандидата ОСОБА_1 (далі також спірні, оскаржені рішення);

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України поновити участь ОСОБА_1 в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у апеляційних судах з етапу виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

2. В обґрунтуванні зазначених вимог позову наводяться доводи про те, що оскаржені рішення Комісії є невмотивованими й не дають можливості установити кількість балів, виставлених за кожен із елементів оцінювання, передбачених Методичними вказівками з оцінювання практичного завдання з кримінальної спеціалізації, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затверджених рішенням ВККС України від 17 липня 2024 року № 228/зп-24.

3. Позивачка вважає, що виключно арифметичне визначення результату оцінювання є неналежним порядком та способом реалізації відповідних повноважень щодо вмотивованості та обґрунтованості прийнятого рішення.

4. З огляду на вищевикладене, позивачка наполягає на тому, що другий етап кваліфікаційного іспиту «практичне завдання» проведений Комісією з порушенням процедури, оскільки нею не виконані вимоги, зокрема, частини п`ятої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо наведення у рішенні ВККС України мотивів його ухвалення.

5. ОСОБА_1 у позовній заяві просила поновити пропущений нею строк звернення до суду з цим позовом, а причини пропуску вказаного строку - визнати поважними.

6. Такі вимоги обґрунтовані тим, що про порушення своїх прав позивачка дізналась лише 09 червня 2025 року - у день отримання від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у відповідь на її заяву від 25 квітня 2025 року зошитів для виконання практичного завдання (індивідуальні коди: 0056423; 0036899) та копій екзаменаційних відомостей оцінювання за кожне практичне завдання.

7. Мотивуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачка також зазначає, що саме лише закріплення в оскаржуваних рішеннях загального балу кандидата за виконання практичного завдання у 104,5 бали та результат етапу кваліфікаційного іспиту «не складено» не давало їй змоги дізнатися про те, що її право було порушеним.

8. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року визнано неповажними вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску такого строку; документу про сплату судового збору у повному обсязі.

9. Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 02 липня 2025 року) доставлена в Електронний кабінет ОСОБА_1 02 липня 2025 року о 23 год 59 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

10. На виконання ухвали Верховного Суду від 02 липня 2025 року позивачкою надано квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, у якій позивачка зазначає, що 25 квітня 2025 року звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про надання копії зошитів для виконання практичного завдання та копій екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання, виконаного нею 12 лютого 2025 року в межах кваліфікаційного іспиту конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеного 14 вересня 2023 року. Отримавши 09 червня 2025 року відповідь від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якій було зазначено, що документи (бланки, анкети, формуляри, пояснення тощо, з фіксацією балів, виставлених за ці показники членами екзаменаційної комісії, що здійснюють перевірку та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), Комісією не затверджувалися, позивачка дійшла висновку про порушення відповідачем процедури оцінювання, що в тому числі полягає у повній відсутності мотивованості/обгрунтованості обставин, що можуть слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень, як і про факт свого порушеного права.

11. У зв`язку з перебуванням суддів Кравчука В.М. та Чиркіна С.М. у відпустці (наказ від 05 червня 2025 року № 1982/0/5-25 та від 28 травня 2025 року № 1816/0/6-25), які входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи, на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року № 689/0/78-25, здійснено за допомогою автоматизованої системи документообігу суду заміну суддів Кравчука В.М. та Чиркіна С.М. на суддів Бучик А.Ю. та Стародуба О.П.

12. Оцінюючи клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, колегія суддів виходить із такого.

13. Установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

14. У Рішенні Конституційний Суд України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зауважив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

15. Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

16. За змістом частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

17. Згідно з частиною восьмою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.

18. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

19. Отже, згідно з зазначеними нормами, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

20. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

21. Якщо цей день встановити точно неможливо, то його строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

22. Не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

23. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду для захисту прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду для вирішення спору, відносини стають стабільними.

24. Пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

25. Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

26. При цьому поновлення строку не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін. У разі подання позивачем клопотання про поновлення строку суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

27. Так, в ухвалі Верховного Суду від 02 липня 2025 року про залишення без руху цієї позовної заяви Суд дійшов висновку, що посилання позивачки на те, що 25 квітня 2025 року вона зверталася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про надання копії зошитів для виконання практичного завдання та копій екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання, виконаного нею 12 лютого 2025 року в межах кваліфікаційного іспиту конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеного 14 вересня 2023 року не є обставиною, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою.

28. Позивачка не навела переконливих доводів щодо вчинення нею усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту.

29. При вирішенні питання поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до суду, сукупності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивачки, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, Судом не встановлено.

30. Таким чином, за об`єктивним критерієм обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування недотримання нею строків звернення до суду, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та його поновлення.

31. Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

32. Пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

33. За наведених обставин, підстави, якими ОСОБА_1 обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, не є поважними, а тому позовну заяву необхідно повернути.

34. Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Керуючись статтями 22, 123, 169, 243, 248, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачці.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді А.Ю. Бучик

А.А. Єзеров

А.І. Рибачук

О.П. Стародуб