Справа № 520/619/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р.Справа № 520/619/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/619/23

за позовом ОСОБА_1

до Волинської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці Державної митної служби України (далі Волинська митниця, відповідач, апелянт), в якому просив:

- визнати протиправними дії Волинської митниці з нарахування ОСОБА_1 митних платежів на суму 76643,00 грн за розмитнення автомобіля марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 );

- зобов`язати Волинську митницю підготувати та подати Головному управлінні Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у сумі 76643,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Волинської митниці з нарахування ОСОБА_1 митних платежів на суму 76643,00 грн за розмитнення автомобіля марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Волинську митницю підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у сумі 76643,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що умовою застосування пільг, передбачених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.2022 № 2142-IX (далі Закон № 2142-IX), є ввезення транспортного засобу на митну територію у митному режимі імпорту. Лише 15.07.2022 з метою розміщення у митний режим імпорту декларантом було подано електронну митну декларацію типу ДЕ №UA205100/2022/006531, у якій крім іншого, у графі 36, в якій зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД, вказано «000000000», що свідчить про відсутність підстав для звільнення від оподаткування. При цьому, на момент подання митної декларації декларантом в режимі імпорту, 15.07.2022, до митного оформлення, пільги, визначені Законом № 2142-IX вже не діяли у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21.06.2022 № 2325-ІХ (далі Закон № 2325-ІХ) з 00 годин 01.07.2022. Враховуючи викладене, апелянт зазначав про відсутність факту надмірної сплати позивачем коштів у розмірі 76643,00 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 апеляційну скаргу Волинської митниці задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 520/619/23 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06.05.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі № 520/619/23 скасовано.

Справу № 520/619/23 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фактичним (фізичним) перетином товару через митний кордон України, натомість, така являє собою певний алгоритм дій, який складається з виконання низки необхідних митних формальностей.

Зміст статей 3 та 278 Митного кодексу України (далі - МК України) свідчить, що визначальним при застосуванні того чи іншого закону (у даному випадку - Закону, яким запроваджено преференції для декларанта), до правовідносин щодо визначення податкових зобов`язань, є саме дата подання митної декларації.

Аналогічний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 160/11478/22.

Отже, спірним у даній справі є питання щодо виду митної декларації, дата подання якої надавало позивачу права на застосування преференції.

Також Верховний Суд вказав, що апеляційний суд мав перевірити пояснення позивача щодо наявності об`єктивних перешкод здійснення для митного оформлення автомобіля до 01.07.2022 та про вжиття позивачем усіх залежних від нього заходів для митного оформлення автомобіля до 01.07.2022.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не надав будь-якої оцінки доводам позивача про те, що: він є волонтером Благодійного Фонду «Вільні люди», що надає гуманітарну, медичну, правову допомогу мешканцям міста Харкова та Харківської області у зв`язку із воєнними діями на Україні; автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) ввезений позивачем для здійснення волонтерської діяльності; через чергу на кордоні позивач, який є особою з інвалідністю, був змушений жити тиждень в автомобілі, який він придбав, в очікуванні здійснення митного оформлення автомобіля.

22.06.2025 представником позивача було подано заяву, в якій вказано, що відповідач має надати суду пояснення в чому була відмінність між попередньою та основною митною декларацією, які подавав позивач, адже попередня декларація подається для прискорення митного оформлення і містить всі ті самі обов`язкові дані, що і основна декларація. І попередня декларація також передбачає забезпечення сплати митних платежів.

Оскільки транспортний засіб було ввезено до 00:00 год 01.07.2022 та вчасно було подано попередню митну декларацію, враховуючи що Закон не має зворотної дії в часі, до розмитнення вищевказаного транспортного засобу мають застосовуватися податкові пільги, а саме звільнення від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Щодо причин не розмитнення авто до 01.07.2022 вказано, що ОСОБА_1 вжив всіх необхідних заходів і дій для того, щоб правовідносини, які виникнуть у нього з Волинською митницею під час розмитнення авто, будуть підпадати під податкові пільги. Ажіотаж на дорогах в останні дні податкових пільг змусив скаржника затриматися і він, не зі своєї вини, не встиг до кінця робочого дня митного поста в останній день податкових пільг. При цьому попередню декларацію і переміщення автомобіля через кордон було проведено вчасно, в період дії податкових пільг.

01.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт вказав на те, що попередня митна декларація ІМ ЕЕ UA 205000/2022/981111 від 27.06.2022, як документ контролю доставки товару до митниці призначення, є тим документом, в тому числі з урахуванням особливостей її заповнення, який містить обсяг даних необхідних лише для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення. Водночас додаткова митна декларація ДЕ №UA205100/2022/006531 від 15.07.2022 є саме тим документом, який містить обсяг відомостей достатній для завершення митного оформлення товару у заявлений митний режим імпорту. Оскільки, декларантом митну декларацію типу ДЕ №UA205100/2022/006531 подано 15.07.2022 року, а не 30.06.2022 - останній день пільгового оподаткування, декларантом було втрачено право на звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, запровадженого Законом № 2142-ІХ.

Щодо наявності об`єктивних перешкод для здійснення митного оформлення автомобіля до 01.07.2022 та про вжиття позивачем усіх залежних від нього заходів для митного оформлення автомобіля до 01.07.2022 апелянт вказав, що вказані твердження позивача, на які звернув увагу Верховний Суд, є безпідставними та такими, що не підтверджені жодними засобами доказування. З урахуванням можливостей електронного декларування, здійснення митного оформлення транспортного засобу в будь-якому митному органі, наявності 4 годин для доставки авто до будь-якого митного поста, який знаходиться в зоні діяльності Волинської митниці чи подання заяви щодо здійснення митного оформлення товару поза режимом роботи встановленим для ВМО №3 митного поста «Володимир-Волинський», відсутності у позивача належних та допустимих доказів, які б спростували вказане, відповідач вказує про наявність усіх передбачених законодавством способів та методів для подання митної декларації в режимі імпорт 30.06.2022 та здійснення пільгового митного оформлення авто.

Також апелянт вказує, що місце доставки безпосередньо було обрано декларантом при подачі ПМД. Так, дійсно згідно графіку роботи ВМО №1 («Нововолинськ») працює з 09:00 до 20:00. Проте, вказане жодним чином не впливало на можливість декларанта звернутись із заявою, як в паперовому, так і електронному вигляді, щодо здійснення митного оформлення автомобіля поза робочим часом, встановленим саме для цього підрозділу митного оформлення, проте наявність такої заяви не зафіксовано.

Щодо посилання позивача на те, що він є волонтером і авто було придбане саме для здійснення волонтерської діяльності апелянт зазначає, що автомобіль було ввезено позивачем для власних потреб, про що свідчить інформація, яка внесена до поданих в його інтересах попередньої митної декларації та додаткової митної декларації. Особливості ж ввезення волонтерами гуманітарної допомоги для потреб Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами: Законом України «Про гуманітарну допомогу» № 1192-ХІV та постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» від 01.03.2022 № 174, проте позивач як громадянин, зважаючи на наявність вказаної судової справи, мав на меті ввезти транспортний засіб на умовах, визначених Законом № 2142-ІХ, проте не скористався пільгами у зв`язку з подачею МД 15.07.2022 та здійснив митне оформлення на загальних підставах.

За змістом частин 1, 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.06.2022 відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_1 придбав у Республіці Польщі легковий автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) вартістю 4000 злотих.

27.06.2022 ТОВ «БІНГО БРОК», з яким позивач уклав договір про надання послуг з декларування товарів від 27.06.2022, подало попередню декларацію IM EE UA 205000/2022/981111 до терміналу Волинської митниці митний орган в селі Рованці Луцького району.

30.06.2022 о 20:02:37 легковий автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) переміщено через митний кордон України.

15.07.2022 декларант подав додаткову декларацію типу ДЕ № UA205100/2022/006531.

Ввезений транспортний засіб був випущений у вільний обіг після сплати митних платежів відповідно до квитанції про оплату АТ «Райффайзен Банк» від 15.07.2022 № 152925001, а саме: 4684,06 грн ввізне мито; 51378,33 грн акцизний податок; 20580,61 грн податок на додану вартість,

Вважаючи, що при митному оформленні транспортного засобу мала місце надмірна сплата платежів, позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.11.2022 про повернення сплачених коштів у розмірі 76643,00 грн.

Волинська митниця листом від 14.12.2022 № 7.3-15/13480 відмовила в поверненні коштів, посилаючись на те, що з 01.07.2022 митне оформлення транспортних засобів здійснювалося на загальних підставах без застосування пільг.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки транспортний засіб було ввезено на митну територію України до 00:00 01.07.2022 та вчасно подано попередню митну декларацію, враховуючи, що Закон не має зворотної дії в часі, до розмитнення вищевказаного транспортного засобу мають застосовуватися податкові пільги, а саме звільнення від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Також судом зазначено, що оскільки передчасна зміна норми з питань оподаткування встановлює більш обтяжливі для платника податків правила поведінки, то ця норма не підлягає застосуванню для визначення обсягу прав та обов`язків платників податків у конкретній ситуації. І навпаки, більш сприятлива для платника норма, хоча й запроваджена без урахування застережень, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та статтею 27 Бюджетного кодексу України, повинна застосовуватися. При одночасному регулюванні спірних правовідносин положеннями Закону України № 2142-ІХ та положеннями Закону України № 2325-ІХ, які по-різному встановлюють податки за розмитнення автомобілів та звільнення від сплати податків на розмитнення, застосуванню підлягають саме положення Закону №2142-ІХ, які є більш сприятливими для позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Частиною 3 статті 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 43.1. статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За змістом пункту 43.3. статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Згідно з пунктом 1 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі Порядок № 643), цей Порядок визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків), зокрема, помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, у тому числі у випадках, зазначених у частині 5 статті 301 МК України, статті 43 ПК України.

Відповідно до пунктів 1, 6 розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були сплачені митні платежів у загальному розмірі 76643,00 грн.

Вважаючи, що такі платежі не мали б бути сплачені, оскільки відповідно до положень підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України він був звільнений від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість, ОСОБА_1 звернувся до Волинської митниці із заявою про повернення сум.

Листом від 14.12.2022 № 7.3-15/13480 відповідач відмовив в поверненні коштів. Відмова обґрунтована тим, що з 01.07.2022 митне оформлення транспортного засобу здійснювалося на загальних підставах без застосування пільг.

Відповідно до частини 1 статті 4 МК України:

ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України це сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку (пункт 4);

випуск товарів це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (пункт 5);

декларант це особа, яка подає від власного імені митну декларацію, декларацію тимчасового зберігання, загальну декларацію прибуття, чи особа, від імені якої подається така декларація (пункт 8);

митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів (пункт 20);

митна процедура зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання (пункт 21);

митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23);

митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24);

пропуск товарів через митний кордон України надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення (пункт 49).

За змістом частини 1 статті 198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Норма частини 1 статті 248 МК України встановлює, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відповідні відомості, у тому числі у вигляді кодів.

За змістом частин 5, 6, 8, 9 статті 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

24.03.2022 було прийнято Закон № 2142-IX, який набрав чинності 05.04.2022, і яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України внесено зміни до Податкового та Митного кодексів України.

Зокрема, пункт 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено підпунктом 69.24. відповідно до якого тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту.

Також розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України доповнено пунктом 9-11 згідно з яким тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 01.04.2022, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) звільняються від оподаткування ввізним митом:

автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу (абзац 2).

В подальшому абзаци 1-4 підпункту 1 пункту 9-11 розділу XXI МК України та підпункт 69.24. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України були виключені на підставі Закону № 2325-IX, який набрав чинності 01.07.2022.

Із зазначеного вбачається, що звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, запроваджене Законом № 2142-IX, діяло в період з 01.04.2022 до 01.07.2022.

Як вбачається з матеріалів справи 27.06.2022 ТОВ «БІНГО БРОК», з яким позивач уклав договір про надання послуг з декларування товарів від 27.06.2022, подало попередню декларацію IM EE UA 205000/2022/981111 до терміналу Волинської митниці митний орган в селі Рованці Луцького району.

30.06.2022 о 20:02:37 легковий автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) переміщено через митний кордон України.

І лише 15.07.2022 декларант подав додаткову декларацію типу ДЕ № UA205100/2022/006531.

За змістом частини 1-3 статті 259 МК України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні для:

1) ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення; або

2) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, після пропуску цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України та без пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація; або

3) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, після пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація.

Згідно з частиною 6 статті 259 МК України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) при ввезенні на митну територію України підакцизних товарів подання попередньої митної декларації, доставка та пред`явлення цих товарів митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, є обов`язковими.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), передбачено можливість подачі двох типів попередньої декларації при ввезенні товарів на митну територію України:

декларація типу ЕЕ - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення;

декларація типу ЕА - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим.

Як було зазначено вище 27.06.2022 ТОВ «БІНГО БРОК», з яким позивач уклав договір про надання послуг з декларування товарів від 27.06.2022, було подало попередню декларацію IM EE UA 205000/2022/981111, тобто попередню митну декларацію з обсягом даних, необхідним лише для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення, а не з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим.

Відповідно до частини 8 статті 259 МК України для випуску товарів до заявленого митного режиму після оформлення попередньої митної декларації, ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення їх пред`явлення митному органу подається додаткова декларація.

З вищезазначеного вбачається, що позивач був зобов`язаний подати додаткову декларацію для випуску товарів до заявленого митного режиму.

За змістом частини 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

За змістом частини 1 статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Аналіз статей 3 та 278 МК України свідчить, що визначальним при застосуванні того чи іншого закону (у даному випадку - Закону, яким запроваджено преференції для декларанта), до правовідносин щодо визначення податкових зобов`язань, є саме дата подання митної декларації.

Аналогічний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 160/11478/22.

З огляду на усі вищевикладені норми МК України колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на подання позивачем попередньої митної декларації, яка містила лише інформацію, необхідну для пропуску автомобіля через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення (ЕЕ), а не інформацію, необхідну для випуску товарів у митний режим (ЕА) при вирішенні питання щодо поширення на позивача пільг, встановлених Законом № 2142-IX, вирішальне значення має саме дата подання додаткової декларації.

З урахуванням того, що додаткова декларація була подана позивачем 15.07.2022, на нього не поширюються пільги, встановлені Законом № 2142-IX, а саме звільнення від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Щодо пояснень позивача про наявність об`єктивних перешкод для здійснення митного оформлення автомобіля до 01.07.2022, про вжиття ним усіх залежних від нього заходів для митного оформлення автомобіля до 01.07.2022 та того, що він є волонтером Благодійного Фонду «Вільні люди», який надає гуманітарну, медичну, правову допомогу мешканцям міста Харкова та Харківської області у зв`язку із воєнними діями на Україні, автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) ввезений позивачем для здійснення волонтерської діяльності, через чергу на кордоні позивач, який є особою з інвалідністю, був змушений жити тиждень в автомобілі, який він придбав, в очікуванні здійснення митного оформлення автомобіля колегія суддів зазначає таке.

Позивач зазначає, що автомобіль було придбано для цілей і завдань Благодійного фонду «Вільні люди», .

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви ОСОБА_1 було додано копію довідки від 25.06.2022 № 1/5, відповідно до якої Благодійний фонд «Вільні люди» підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є волонтером БО «БФ «Вільні люди» та відбув до м. Згеж, Лодзьске воєводство, Республіка Польща, для придбання автомобіля з метою подальшого його використання у волонтерських цілях у Харківській області.

Водночас зі змісту поданих позивачем попередньої декларації, додаткової декларації та договору, укладеного між ТОВ «БІНГО БРОК» та ОСОБА_1 як фізичною особою, а не представником відповідного благодійного фонду, не вбачається, що автомобіль марки «VOLVO» модель «V50» (номер кузова НОМЕР_1 ) ввозився на територію України саме для БО «БФ «Вільні люди» та подальшого його використання у волонтерських цілях.

Крім того, вказана обставина в силу норм Закону № 2142-IX та МК України жодним чином не впливає на можливість чи неможливість застосування до позивача відповідних пільг щодо сплати митних платежів.

Посилання позивача на те, що він вжив усіх можливих заходів для митного оформлення автомобіля до 01.07.2022 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як було зазначено вище, 27.06.2022 ТОВ «БІНГО БРОК» було подало попередню декларацію IM EE UA 205000/2022/981111, тобто попередню митну декларацію з обсягом даних, необхідним лише для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Водночас позивач не навів жодних обставин, які перешкоджали ТОВ «БІНГО БРОК» подати попередню декларацію типу ЕА, тобто попередню декларацію з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим.

Також, при заповненні попередньої декларації декларант самостійно обрав митний пост «Нововолинськ», що знаходиться за адресою: Волинська область, Іваничівський район, село Осмиловичі, вулиця Львівська, буд. 35. Тобто декларант мав об`єктивну можливість перевірити графіки роботи митних постів Волинської митниці та чергу очікування на відповідних пунктах пропуску і обрати будь-який митний пост, у тому числі той, що працює цілодобово та/або з меншою чергою.

Крім того, декларування здійснював не сам позивач, а ТОВ «БІНГО БРОК» на підставі укладеного договору. ОСОБА_1 не надав пояснень про те, чому додаткова декларація була подана лише 15.07.2022 і що саме перешкоджало декларанту подати її раніше, в тому числі 30.06.2025, з урахуванням того, що така подача відбувається в електронному вигляді.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Положеннями пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом частини 2 статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року по справі № 520/619/23 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк