Справа № 160/2134/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/2134/25
(суддя Сліпець Н.Є., м.Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №160/2134/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з яким просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 08 від 23.12.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», стаж роботи на посаді головного спеціаліста - заступника начальника відділу контролі Центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомоги Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року, з 15.10.2007 року по 31.12.2007 року, з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року, з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Пре прокуратуру», з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в довідках Полтавської обласної прокуратури № 21-132 вих.24 від 06.12.2024 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та № 21-132вих24 від 06.12.2024 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)» та направити електронну пенсійну справу з прийнятим Рішенням до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення виплати призначеної пенсії за вислугу років.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач протиправно не зарахував усі періоди роботи позивача до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», наслідком чого стало протиправне рішення № 08 від 23.12.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 08 від 23.12.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», стаж роботи на посаді головного спеціаліста - заступника начальника відділу контролі Центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років за статтею 86 Закону №1697-VII, період роботи з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року на посаді помічника прокурора Київського району м. Полтави.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Пре прокуратуру», з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду. У задоволенні іншої частини позову - відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що період роботи з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року на посаді державного службовця - головного спеціаліста заступника начальника відділу контролю Полтавського центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області, з отриманою початковою вищою юридичною освітою має бути зарахований позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Період з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року - перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами має бути зарахований позивачу лише до страхового стажу. Інформації про нарахування за період з 15.10.2007 року по 31.12.2007 року заробітної плати індивідуальні відомості не містять тому підстав для зарахування зазначеного періоду до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України не має. Робота позивача в органах прокуратури на посаді помічника прокурора в період з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року зараховується до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років за статтею 86 Закону №1697-VII, однак ця посада не належить до прокурорських посад та не враховується у спеціальний стаж роботи в органах прокуратури на посадах прокурорів. Період роботи позивача на посаді прокурора з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року також зараховується в стаж роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не має необхідного стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Зазначає про те, що в період з 21.06.1999 по 08.02.2001 позивач займала посаду державного службовця, що виключає можливість зарахування зазначеного стажу до часу роботи на посадах прокурорів. Крім того, з 01.09.1999, тобто після затвердження Наказу Головного управління державної служби України № 65 від 01.09.1999, встановлено вимогу щодо обов`язковості наявності вищої освіти на час роботи за посадою державного службовця, тоді як позивач лише у 2001 році закінчила Національну юридичну академію України ім. Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту та здобула кваліфікацію юриста, а отже, не була державним службовцем з вищою освітою. Також зазначено про те, що відповідно до форми ОК-5 період роботи позивача з 2002 року по 2024 рік визначено код підстави для обліку спецстажу ЗПП501А1. Відповідно до відомостей ОК-5 період роботи позивача станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років (18.12.2004) з кодом підстави для обліку спецстажу ЗПП501А1 та сплатою страхових внесків розподілено становить: за 2006 рік - 3 місяці 16 днів, за 2007 рік - 9 місяців 14 днів за 2024 рік - 9 місяців, відповідно підстави для зарахування періодів з 17.04.2006 по 23.08.2006, з 15.10.2007 по 31.12.2007, з 01.10.2024 по 18.12.2024 до спеціального стажу відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 18.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком за вислугу років відповідно до Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру».

За принципом екстериторіальності заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке своїм рішенням від 23.12.2024 року № 08, відмовило позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років (а.с.7).

У рішенні зазначено, що відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку мають прокурори за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Стаж заявниці за вислугу років становить 23 роки 2 місяці 28 днів, в тому числі на посадах прокурорів 21 рік 9 місяців 7 днів.

До стажу роботи за вислугу років не зарахований період роботи з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року на посаді помічника прокурора, оскільки дана посада зараховується до 20.05.2012 року відповідно до внесення змін до статті 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (а.с.7).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення та правомірність дій відповідача щодо не зарахування стажу роботи на посадах прокурорів періоду роботи позивача з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року, з 15.10.2007 року по 31.12.2007 року, з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року, з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року та періоду роботи з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року до вислуги років за умовами ст.86 Закону України «Про прокуратуру» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 (далі - Закон №1697).

Відповідно до частини 1 саттті 86 Закону України «Про прокуратуру» мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Частиною 6 вищезазначеної норми передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», стаж роботи на посаді головного спеціаліста - заступника начальника відділу контролі Центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомоги Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі № 464/7474/16-а з посиланням на аналіз ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII зазначив що умовою зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, часу роботи на посадах державних службовців, є як наявність кваліфікаційних вимог у вигляді вищої юридичної освіти для такої посади, так і фактична наявність у особи, що займає таку посаду, вищої юридичної освіти. Тобто, час роботи на посадах державних службовців, які займають особи без вищої юридичної освіти, не може бути зарахованим до вказаної вислуги років (такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові 17.05.2016 року у справі № 552/4716/13-а).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2001 року позивач отримала диплом спеціаліста серія НОМЕР_1 про закінчення у 2001 році Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого і отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста (а.с.20).

Викладені обставини свідчать про те, що до 08.02.2001 року позивач не мала повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста, а тому підстав для зарахування вищезазначеного періоду роботи позивача до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» не має.

Отримання позивачем 10.02.1995 року диплому молодшого спеціаліста серія ЗБ № 004157 про закінчення Чернігівського юридичного коледжу за спеціальністю право та організації соціального забезпечення за кваліфікацією юриста не свідчить про отримання позивачем повної вищої освіти, оскільки таку освіту позивачем здобуто після отримання відповідного диплому 08.02.2001 року.

Тому твердження суду першої інстанції про те, що отримавши 10.02.1995 року диплом молодшого спеціаліста, позивач здобула кваліфікацію юриста, яка відповідає першому рівню вищої освіти не впливають на можливість зарахування спірного періоду роботи позивача до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоду відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, в тому числі відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають зокрема особи, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

Згідно п.п.3 п. 3-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 1 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно, а згідно п. 4 - перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, з аналізу ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII та положень Закону №1058-IV вбачається, що відпустка по догляду за дитиною до досягнення трьох років зараховується до вислуги років. В той час як період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами зараховується лише до страхового стажу.

Таким чином, як правильно зробив висновок суд першої інстанції, період з 17.04.2006 року по 23.08.2006 року - перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами має бути зарахований позивачу лише до страхового стажу. Щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років за статтею 86 Закону №1697-VII, періоду роботи з 21.05.2012 року по 11.06.2012 року на посаді помічника прокурора Київського району м. Полтави, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, яка була чинна на час роботи позивача в органах прокуратури як до 20.05.2012 року, так і після цієї дати) до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла у спірний період часу до 20.05.2012 року) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині 4 статті 9, частинах 1, 2, 3 статті 12, частині 1 статті 20, статтях 34, 35, 36, 44,45, частинах 1, 4 і 6 статті 46, частині 1 статті 46-1, частині 1 статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині 5 статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла у спірний період часу після 20.05.2012 року) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-2, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Відповідно ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

З огляду на наведене, враховуючи редакції ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ як на час роботи позивача протягом спірного періоду так і на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, посада «помічник прокурора» не охоплювалась поняттям «прокурор», визначення якого міститься у ст. 56 Закону №1789-ХІІ, і не відноситься до прокурорських посад, зазначених у ст. 15 Закону №1697-VII, а тому, як правильно зробив висновок суд першої інстанції вищезазначений період підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив на тому, що вищезазначений період не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України.

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за статтею 86 Закону №1697-VII, періоду роботи з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 17.05.2024 року позивач призначена на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідуваня територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Полтавської обласної прокуратури (а.с.16, зворот).

Згідно з формою РС-право від 23.12.2024 року період з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року зарахований позивачу до стажу за вислугу років «Прокурори/слідчий склад».

Разом з тим, в розділі «Відомості по спеціальному стажу» в Індивідуальних відомостях про застраховану особу період з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року не зарахований позивачу до спеціального стажу за кодом ЗПП501А1 - Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року має бути зарахованим до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи те, що відповідачем не в повному обсязі зараховано періоди роботи позивача до вислуги років, що дає право на пенсію за умовами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та безпідставно не зараховано період роботи з 01.10.2024 року по 18.12.2024 року до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення № 08 від 23.12.2024 року та як наслідок необхідності його скасування.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Пре прокуратуру», з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

На підставі зазначеного апеляційну скаргу слід задовольнити частково скасувавши рішення суду в частині задоволення позову щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», стаж роботи на посаді головного спеціаліста - заступника начальника відділу контролі Центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні цієї частини позову відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктами 1, 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №160/2134/25 - скасувати в частині задоволення позову щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», стаж роботи на посаді головного спеціаліста - заступника начальника відділу контролюЦентру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог Управління праці та соціального захисту населення в Полтавській області з 21.06.1999 року по 08.02.2001 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні цієї частини позову відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №160/2134/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 липня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов