Справа № 160/12290/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
29 квітня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000006/2 від 11.02.2025 року.
11 лютого 2025 року Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000006/2 та визначено, що під час здійснення митного оформлення було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено недоліки викладені в графі 33 прийнятого рішення.
У результаті коригування Дніпровською митницею митної вартості товару вартість ПДВ збільшено на 341 071,16 грн. та розмір мита збільшено на 40 227,11 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Дніпровської митниці №UA110150/2025/000006/2 від 11.02.2025 року про коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем було визначено митну вартість товарів пред`явлених до митного оформлення відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, що й стало підставою звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
11 лютого 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» звернулося до Дніпровської митниці для здійснення митного оформлення наступних товарів «двошаровий текстильний матеріал, текстильний матеріал в асортименті», країна виробництва - Китай.
Поставка товарів здійснена на умовах FOB SHANGHAI (Китай).
Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Митного кодексу України встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (пункт 3 статті 53 Митного кодексу України), а саме:
1. Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 07.08.2020 №AZ2020, умови оплати вказуються в інвойсах на кожну окрему поставку товару, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Загальна сума контракту, з урахуванням додаткової угоди від 10.01.2023 №4 становить 990 000 дол.США.
Інвойс від 21.11.2024 №MD20241121 виставлено на суму 50 697,70 дол. США.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Таким чином, наданий до митного контролю банківський платіжний документ не ідентифікуються із спірною партією товару.
Відповідно до пункту 1.1 контракту від 07.08.2020 № AZ2020 асортимент та ціни на товар зазначаються у проформах-інвойс або інвойсах до даного контракту.
До митного оформлення декларантом надано інвойс від 21.11.2024 №MD20241121, посилання на який наявне в комерційній пропозиції від 21.11.2024 б/н.
Митниця зазначає, що на момент здійснення оплати за товар, імпортер мав інформацію про інвойс від №MD20241121, але його реквізити відсутні у Swift від 21.01.2025.
Наданий платіжний документ неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару.
2. Відповідно до відомостей документів, наданих до митного оформлення, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB SHANGHAI, згідно Інкотермс.
Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів, за терміном FOB продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір на перевезення товару.
Надана довідка на транспортні витрати від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 не містить відомості про протяжність маршруту перевезення у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Заявка від 07.12.2024 №ЄФ000036358 містить інформацію щодо витрат на транспортні послуги за маршрутом за межами Шанхай (Китай) - Гдиня (Польща) - п/п Ягодин (Україна) - Дніпро (Україна). Разом з тим, відповідно до інформації коносаменту від №KUNSE24112002 оцінюваний товар перевозився морським транспортом Шанхай (Китай) - Гданськ (Польща). Враховуючи вищезазначене, в товаросупровідних документах (заявка, довідка, рахунок) не зазначено витрати по маршруту Гданськ - Гдиня. В заявці на транспортні витрати та довідці на транспортні витрати від 07.12.2024 №ЄФ000036358 зазначено розмір експедиторської винагороди (за залучення трьох експедиторів) лише в межах України - 600 грн.
Разом з тим, відповідно до інформації заявки від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 зазначено витрати на зберігання контейнерів в порту є додатковим видом видатку і вартість за них виставляється згідно з умовами агента.
У пункті 4.1.3.А договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 09.01.2023 №EF090123 зазначено комплекс витрат, які включаються при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт: платежі з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та / або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.).
У підпункті «Г» даної частини договору зазначено, що експедитором виставляється рахунок на внутрішньо портове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту.
У рахунку на оплату №1404 продубльовано інформацію довідки від 07.12.2024 №ЄФ000036358. Проте, під час узгодження цін на послуги експедитора за заявкою №ЄФ000036358, станом на сторони не знали які саме витрати в порту будуть здійснені до контейнеру з товаром.
Окрім того, відповідно до пункту 4.1.3.А договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 09.01.2023 №EF090123 зазначено, що платежі експедитору сплачуються протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту.
Враховуючи дату товаротранспортної накладної від 06.02.2025 року №060225 оцінюваний товар вивезено з порту 06.02.2025, рахунок на оплату №1404 видано також 06.02.2025 року, проте документів, що підтверджують оплату за послуги експедитора не надано.
Митниця також повідомила декларанта, що згідно пункту 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів. Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові документи необхідно повідомити митницю шляхом надіслання електронного повідомлення.
Декларантом додатково надіслано лист від 11.02.2025 року, в якому було повідомлено, що додаткові документи надати немає можливості.
Декларантом не надано додаткові документи у спростування виявлених невідповідностей та розбіжностей.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято Рішення про коригування митної вартості від 11.02.2025 року №UA110150/2025/000006/2.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачеві було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 11 лютого 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» звернулося до Дніпровської митниці для здійснення митного оформлення наступних товарів «двошаровий текстильний матеріал, текстильний матеріал в асортименті», країна виробництва - Китай.
Під час декларування товарів за вказаною електронною митною декларацією ТОВ «Аппарель Де Ферніче» подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема:
Контракт №AZ2020 від 07.08.2020 року;
Додаткову угоду №1 від 21.09.2020 року;
Додаткову угоду №2 від 20.07.2021 року;
Додаткову угоду №3 від 08.12.2021 року;
Додаткову угоду №4 від 10.01.2023 року;
Комерційну пропозицію б/н від 21.11.2024 року;
Комерційний інвойс MD20241121 від 21.11.2024 року;
Пакувальний лист б/н від 21.11.2024 року;
Swift б/н від 21.01.2025 року;
Договір перевезення №2111 від 21.11.2022 року;
Договір перевезення №2604 від 26.04.2024 року;
Договір перевезення №EF090123 від 09.01.2023 року;
ЦМР №060225 від 06.02.2025 року;
Коносамент KUNSE24112002 від 29.11.2024 року;
Рахунок-фактуру №1404 від 06.02.2024 року;
Заявку на перевезення №ЄФ0000 від 07.12.2024 року;
Довідку про транспортні витрати від 07.12.2024 року;
Сертифікат якості від 21.11.2024 року б/н;
Висновок лабораторії №1420003 від 10.12.2021 року;
Рішення УКТЗЕД №25UA7-КТ від 24.01.2025 року.

Товар надійшов на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.08.2020 року №AZ2020 з компанією «WUCHAN ZHONGDA YUANTONG INDUSTRIAL CORPORATION» (Китай), рахунку-інвойсу від №MD20241121 та заявлений до митного оформлення шляхом електронного декларування за митною декларацією від 11.02.2025 №25UA83U4.

Поставка товарів здійснена на умовах FOB SHANGHAI (Китай).

Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Митного кодексу України, відповідачем встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (пункт 3 статті 53 Митного кодексу України), а саме:

1. Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 07.08.2020 №AZ2020, умови оплати вказуються в інвойсах на кожну окрему поставку товару, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Загальна сума контракту, з урахуванням додаткової угоди від 10.01.2023 №4 становить 990 000 дол.США.

Інвойс від 21.11.2024 №MD20241121 виставлено на суму 50 697,70 дол. США.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Декларантом до митного оформлення надано банківський платіжний документ Swift від 21.01.2025 на суму 50697,70 дол.США, у гр.70 «Призначення платежу» якого міститься посилання виключно на контракт від 07.08.2020 №AZ2020, без будь-яких посилань на інвойс або специфікацію.

Таким чином, наданий до митного контролю банківський платіжний документ не ідентифікуються із спірною партією товару.

Відповідно до пункту 1.1 контракту від 07.08.2020 року №AZ2020 асортимент та ціни на товар зазначаються у проформах-інвойс або інвойсах до даного контракту.

До митного оформлення декларантом надано інвойс від 21.11.2024 №MD20241121, посилання на який наявне в комерційній пропозиції від 21.11.2024 б/н.

Митниця зазначає, що на момент здійснення оплати за товар, імпортер мав інформацію про інвойс від №MD20241121, але його реквізити відсутні у Swift від 21.01.2025.

Наданий платіжний документ неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару.

2. Відповідно до відомостей документів, наданих до митного оформлення, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB SHANGHAI, згідно Інкотермс.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів, за терміном FOB продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір на перевезення товару.

Надана довідка на транспортні витрати від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 не містить відомості про протяжність маршруту перевезення у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Заявка від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 містить інформацію щодо витрат на транспортні послуги за маршрутом за межами Шанхай (Китай) - Гдиня (Польща) - п/п Ягодин (Україна) - Дніпро (Україна). Разом з тим, відповідно до інформації коносаменту від №KUNSE24112002 оцінюваний товар перевозився морським транспортом Шанхай (Китай) - Гданськ (Польща). Враховуючи вищезазначене, в товаросупровідних документах (заявка, довідка, рахунок) не зазначено витрати по маршруту Гданськ - Гдиня. В заявці на транспортні витрати та довідці на транспортні витрати від 07.12.2024 №ЄФ000036358 зазначено розмір експедиторської винагороди (за залучення трьох експедиторів) лише в межах України - 600 грн.

У довідці про транспортні витрати від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 зазначено, що до витрат на транспортно-експедиторське обслуговування за межами митної території України у розмірі 17913,11 грн. включено складські послуги та їх оформлення.

Разом з тим, відповідно до інформації заявки від 07.12.2024 року №ЄФ000036358 зазначено витрати на зберігання контейнерів в порту є додатковим видом видатку і вартість за них виставляється згідно з умовами агента.

У пункті 4.1.3.А договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 09.01.2023 №EF090123 зазначено комплекс витрат, які включаються при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт: платежі з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та / або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.).

У підпункті «Г» даної частини договору зазначено, що експедитором виставляється рахунок на внутрішньо портове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту.

У рахунку на оплату №1404 продубльовано інформацію довідки від 07.12.2024 №ЄФ000036358. Проте, під час узгодження цін на послуги експедитора за заявкою №ЄФ000036358, станом на сторони не знали які саме витрати в порту будуть здійснені до контейнеру з товаром.

Окрім того, відповідно до пункту 4.1.3.А договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 09.01.2023 №EF090123 зазначено, що платежі експедитору сплачуються протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту.

Враховуючи дату товаротранспортної накладної від 06.02.2025 року №060225 оцінюваний товар вивезено з порту 06.02.2025, рахунок на оплату №1404 видано також 06.02.2025 року, проте документів, що підтверджують оплату за послуги експедитора не надано.

Митниця також повідомила декларанта, що згідно пункту 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів. Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові документи необхідно повідомити митницю шляхом надіслання електронного повідомлення.

Декларантом додатково надіслано лист від 11.02.2025 року, в якому було повідомлено, що додаткові документи надати немає можливості.

З урахуванням дослідженої інформації, Дніпровською митницею:

- товар №1 за ЕМД від 18.10.2024 року №24UA12U4 на рівні 8,04 дол.США/кг, що розраховується як 0,904 дол.США/м, за якою товар №2 у кількості 7783,30 кг. імпортовано на умовах FOB Шанхай за прямим контрактом. Товар скориговано імпортером за резервним методом визначення митної вартості товару на підставі рішення про коригування митної вартості;

- товар №2 за ЕМД від 18.10.2024 року №24UA12U4 на рівні 5,53 дол.США/кг, (що розраховується як 0,64 дол.США/м), за якою товар №1 у кількості 5095,5 кг. імпортовано на умовах FOB Шанхай за прямим контрактом. Товар скориговано імпортером за резервним методом визначення митної вартості товару на підставі рішення про коригування митної вартості.

- товар №3 за ЕМД від 24.12.2024 року №24UA27U1 на рівні 4,026 дол.США/ кг за якою товар №7 у кількості 200,00 кг. імпортовано на умовах FOB Qingdao за прямим контрактом, оформленого за основним методом визначення митної вартості товару, але товар не відповідає ознакам ідентичного/подібного/аналогічного товару.

- товар №4 за ЕМД від 19.11.2024 року №24UA63U0 на рівні 3,97 дол.США/кг, за якою товар №1 у кількості 2842,00 кг. імпортовано на умовах FOB Шанхай за прямим контрактом. Товар самостійно скориговано імпортером за резервним методом визначення митної вартості товару.

До товарів №1-4 застосовано резервний метод визначення митної вартості.

У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості заявленої декларантом, на підставі співставлення митних декларацій від 18.10.2024 року №24UА12U4, від 24.12.2024 року №24UА27U1 та від 19.11.2024 №24UА63U0, Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.02.2025 року №UA110150/2025/000006/2.

У результаті коригування Дніпровською митницею митної вартості товару вартість ПДВ збільшено на 341 071,16 грн., розмір мита збільшено на 40 227,11 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» сплачено 381 298,27 грн. та випущено товари у вільний обіг за митною декларацією №25UA46U0 від 11.02.2025 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Дніпровської митниці №UA110150/2025/000006/2 від 11.02.2025 року про коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем було визначено митну вартість товарів пред`явлених до митного оформлення відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, що й стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" №599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за №984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним.

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

У ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.

Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.

Суд під час прийняття рішення по справі враховує, що в межах даної справи при оформлені митної декларації позивачем надано наступні документи, що підтверджують ціну вартості товарів:

Контракт №AZ2020 від 07.08.2020 року;

Додаткову угоду №1 від 21.09.2020 року;

Додаткову угоду №2 від 20.07.2021 року;

Додаткову угоду №3 від 08.12.2021 року;

Додаткову угоду №4 від 10.01.2023 року;

Комерційну пропозицію б/н від 21.11.2024 року;

Комерційний інвойс MD20241121 від 21.11.2024 року;

Пакувальний лист б/н від 21.11.2024 року;

Swift б/н від 21.01.2025 року;

Договір перевезення №00253 ЯНЮ/ММ від 20.01.2025 року;

Договір перевезення №2111 від 21.11.2022 року;

Договір перевезення №2604 від 26.04.2024 року;

Договір перевезення №EF090123 від 09.01.2023 року;

ЦМР №060225 від 06.02.2025 року;

Коносамент KUNSE24112002 від 29.11.2024 року;

Рахунок-фактуру №1404 від 06.02.2024 року;

Заявку на перевезення №ЄФ0000 від 07.12.2024 року;

Довідку про транспортні витрати від 07.12.2024 року;

Сертифікат якості від 21.11.2024 року б/н;

Сертифікат про походження товару №25С3301А1294/00015 від 22.01.2025 року;

Експортну декларацію №04610332 від 21.11.2024 року;

Висновок №-0020 від 23.01.2025 року;

Висновок лабораторії №1420003 від 10.12.2021 року;

Рішення УКТЗЕД №25UA7-КТ від 24.01.2025 року.

Щодо експедирування товару, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.2 Договору конкретний перелік послуг, що надається Експедитором, вид та найменування вантажів, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, обумовлюється і вказується у відповідній Заявці або дорученні (довіреності), листуванні наданими Клієнтом під кожне конкретне перевезення.

Згідно пункту 4.1.7 Договору плата Експедиторові зазначається у додатку до договору. Такий додаток може мати вигляд додаткової угоди, заявки, акту виконаних робіт, рахунку Експедитора, гарантійного листа Клієнта.

Відповідно до заявки від 07.12.2024 року № ЄФ000036358 було погоджено морське перевезення вантажу за межами України: Shanghai - Gdynia.

Контейнер MSMU 4793737 - 147 054,15 грн.; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами України, включаючи НРР, складські послуги, Т1- 17 913,11 грн.; Транспортні послуги по маршруту: Гдиня - Рава-Руська. Автомобіль: WLS 30447/WZ 458AF - 56 851,68 грн.; Транспортні послуги по маршруту: Рава-Руська - Дніпро. Автомобіль: WLS 30447/WZ 458AF - 71 689, 36 грн.; Експедиційні послуги по території України - 600 грн.

Необхідно додати, що морське перевезення вантажу за межами України здійснювалося по маршруту Shanghai - Gdynia. Експедитор надав декларанту коносамент, де морський перевізник помилково зазначив місце призначення GDANSK.

Після звернення декларантом до морського перевізника ним було надано виправлений коносамент з місцем призначення Gdynia та довідку з поясненнями про допущену помилку.

Таким чином, фактично морське перевезення здійснювалося саме за маршрутом Shanghai - Gdynia, як і було заявлено при митному оформленні товарів.

Відповідно до рахунку від 06.02.2025року №1404 Морське перевезення вантажу за межами державного кордону України: за маршрутом: Shanghai, КИТАЙ - Gdynia, ПОЛЬЩА. Контейнер/а: MSMU4793737 - 147 054,15 грн.; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення їх.

Контейнера: MSMU4793737 - 17 913,11 грн.; Транспортні послуги по маршруту: м. Гдиня, Польща - кордон України м/п Рава-Руська. Автомобіль: WLS 30447/WZ 458AF - 56 851,68 грн.; Транспортні послуги по маршруту: м/п Рава-Руська, Україна - м.Дніпро, Україна. Автомобіль: WLS 30447/WZ 458AF - 71 689,36 грн.; Експедиційні послуги по території України -500,00 грн.

Отже, транспортні витрати до кордону України склали 221 818, 94 грн., що і було заявлено до митного оформлення.

Рахунок від 06.02.2025 року №1404 містить остаточну суму транспортних витрат за перевезення.

Будь-яких інших рахунків та/або додатків експедитором за перевезення декларанту не виставлялось.

Щодо умови оплати, суд виходить з наступного.

Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості (у справах №815/2731/18 від 16.07.2020 року, №1140/3242/18 від 23.07.2019 року) неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З урахуванням правових висновків відповідач взагалі не повинен був звертати увагу на умови оплати, оскільки незалежно від того, яка встановлена відстрочка платежу, від якого моменту рахується, або яка встановлена попередня оплата, відповідні суми повинні бути включені до митної вартості, що відповідно до матеріалів справи було зроблено декларантом.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці №UA110150/2025/000006/2 від 11.02.2025 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче».

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 5719,47 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Укрсиббанк" №11036 від 02 квітня 2025 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 5719,47 грн. (п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень сорок сім копійок).

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 7000,00 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.

Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження наданих послуг адвокатом до суду надано:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2834 від 21 серпня 2014 року на ім`я Сергєєва Майя Шаукатівна;

- копію ордера на надання правничої допомоги серії АЕ №1376181 від 18 квітня 2025 року;

- копію договору про надання правничої допомоги №36 від 01.04.2025 року;

- додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №36 від 01.04.2025 року;

- копію рахунку на оплату №58 від 02 квітня 2025 року на суму 7000,00 грн.;

- копію платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" №809 від 04.04.2025 року.

Як вбачається з наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу в цій справі позивачем та його представником оцінено в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

16 травня 2025 року на адресу суду від представника Дніпровської митниці надійшли заперечення проти відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн. зазначивши наступне.

Позивачем до позовної заяви додані договір про надання правничої допомоги від 01.04.2025 №36, додаткова угода № 1 до договору від 01.04.2025 №36; рахунок від 02.04.2025 №58 на оплату 7000 грн. та платіжна інструкція від 04.04.2025 №809 про оплату 7000 грн.

У позовній заяві ТОВ «Аппарель де Ферніче» зазначає про намір стягнути з Дніпровської митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу є похідною від основної вимоги у даній адміністративній справі - визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

Тобто, задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залежить від задоволення основної вимоги.

Оскільки, як зазначено вище, відсутні підстави для задоволення позову, то, відповідно, відсутні підстави і для задоволення вимоги про стягнення судових витрат.

Відсутність детального опису робіт та послуг не дає можливості впевнитись у обґрунтованості та співмірності наданих послуг в розмірі 7000,00 грн.

Справа є типовою справою в категорії «митні спори» та не передбачає великих затратні за об`ємом документів, ні за витраченим часом.

Суд, призначаючи справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження дійшов висновку про те, що дана справа є справою незначної складності (малозначна справа), тобто такою, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного становлення її обставин.

Суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Представник відповідача вважає, що рівень витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. за одну справу є значно завищеним, необґрунтованим та таким, що не підлягає відшкодуванню.

Послуги в розмірі 7 000,00 грн. не містять обґрунтувань, які саме правові послуги надані, оскільки додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від 01.04.2025 №36 зазначає лише про юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2025 №UА110150/2025/000006/2 в суді першої інстанції.

З урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката є завищеними, а розмір витрат не співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці №UA110150/2025/000006/2 від 11.02.2025 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5719,47 грн. (п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень сорок сім копійок).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник