Справа № 440/8795/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 р. Справа № 440/8795/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, по справі № 440/8795/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області адалі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років за період проходження військової служби за призовом з 24.02.2022 по 10.06.2023, в пільговому обчисленні - 2 ріки 01 місяць і 18 днів, зарахувавши її до загальної вислуги років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2024 перерахунок призначеної пенсії відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі 56% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 440/8795/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років за період проходження військової служби за призовом з 24.02.2022 по 10.06.2023, в пільговому обчисленні - 2 ріки 01 місяць і 18 днів, зарахувавши її до загальної вислуги років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2024 перерахунок призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 56% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від28 листопада 2024 року по справі 440/8795/24 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 необхідно звернутися з відповідними документами до уповноваженого органу, де він проходив службу, для оформлення подання для призначення пенсії та відповідно до Закону №2262.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС та наказом УМВС України в Полтавській області від 14.03.1997 №19о/с "По особовому складу" був звільнений зі служби за пунктом "ж" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням), вислуга років станом на 15.03.1997 складає в календарному обчисленні 15 років 11 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 06 місяців 11 днів.

Позивач є пенсіонером МВС, з 16.03.1997 отримує пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50% грошового забезпечення (вислуга років - 20 років) та перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2022 №32 ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, в період з 29.10.2022 по 28.11.2022 та з 02.12.2022 по 22.01.2023 він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Харківській області та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2023 №162 (по стройовій частині) відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" майора ОСОБА_1 , заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення зенітної ракетно-артилерійської батареї, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 01.06.2023 №111 у відставку за підпунктом "А" (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі), наказано вважати таким, що 10.06.2023 справи та посаду здав і направлений для подальшого обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 10.06.2023 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; вислуга років у Збройних Силах станом на 10.06.2023 становить: календарна - 17 років 02 місяці 23 дні, пільгова - 05 років 05 місяців 06 днів; загальна вислуга - 22 роки 07 місяців 29 днів, кількість повних років на вислугу 22 роки.

06.06.2024 позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням його загальної вислуги років 22 роки 07 місяців 29 днів, тобто з урахуванням до його попередньої вислуги додаткової вислуги років за період з 24.02.2022 по 10.06.2023 - 2 роки 01 місяць 18 днів та виходячи з 56% грошового забезпечення (50% за 20 повних років + 6% за 2 додаткових повних роки служби).

Листом від 19.06.2024 №12182-10764/Б-02/8-1600/24 ГУПФУ в Полтавській області відмовило позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії за вислугу років посилаючись на те, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства, де особа проходила службу. Відтак, заявнику необхідно звернутися з відповідними документами до уповноваженого органу, де він проходив службу, для оформлення подання для призначення пенсії відповідно до Закону №2262.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування позивачу додаткової вислуги років від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, позивач звернувся да суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та військовослужбовців, є зокрема Закон України №2262, згідно якого перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону №2262).

Тобто, пенсіонерам, яким призначена пенсія на підставі Закону №2262 та які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням додаткової вислуги років від часу такого призову на військову службу до дня фактичного звільнення.

Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах - особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено із матеріалів справи судом апеляційної інстанції, з 16.03.1997 позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 % грошового забезпечення (вислуга років - 20 років).

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №393), визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з2 статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пункту 3 Постанови №393 передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Таким чином, із аналізу наведених норм слідує, що до вислуги років позивача має бути включена додаткова вислуга років від часу призову його на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2023 №162 (по стройовій частині) відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" майора ОСОБА_1 , заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення зенітної ракетно-артилерійської батареї, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 01.06.2023 №111 у відставку за підпунктом "А" (за віком - уразі досягнення граничного віку перебування на військовій службі), наказано вважати таким, що 10.06.2023 справи та посаду здав і направлений для подальшого обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 10.06.2023 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; вислуга років у Збройних Силах станом на 10.06.2023 становить: календарна - 17 років 02 місяці 23 дні, пільгова - 05 років 05 місяців 06 днів; загальна вислуга - 22 роки 07 місяців 29 днів, кількість повних років на вислугу 22 роки.

Отже, з урахуванням пільгових та календарних умов обчислення вислуги років для призначення пенсії, вислуга років позивача за час проходження військової служби під час мобілізації у Збройних Силах України становить загалом повних років 22.

Враховуючи вищевикладене, а також приписи пункту "а" статті 13 Закону №2262, розмір пенсії позивача повинен складати 56% грошового забезпечення (50 % за 20 повних років + 6% за 2 повних роки військової служби в особливий період).

Відповідно до положень Порядку №3-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок №3-1), заява про призначення/перерахунок пенсії подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом.

Тобто, перерахунок пенсії позивача має бути проведено на підставі його заяви та додаткових документів, про що зазначено у статті 63 Закону №2262, при цьому, перелік додаткових документів є законодавчо встановленим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області врахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років за період проходження військової служби за призовом з 24.02.2022 по 10.06.2023, в пільговому обчисленні - 2 ріки 01 місяць і 18 днів, зарахувавши її до загальної вислуги років, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону №2262 якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно зі статтею 51 Закону № 2262 при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається із матеріалів справи, заява про перерахунок пенсії подана позивачем 06.06.2024, отже наявні правові підставі для здійснення позивачу перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 56 % грошового забезпечення з 01.06.2024.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем допущена бездіяльність щодо неврахування позивачу додаткової вислуги років.

Відтак, колегія суддів за приведених вище обставин прийшла до висновку, що право позивача у даних правовідносинах є порушеним, а відповідно підлягає судовому захисту у відповідності до приписів статті 5 КАС України, якою передбачено, що захисту у судовому порядку підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Доводи апеляційної скарги та посилання відповідача щодо відсутності повноважень розрахунку вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення пенсії, суд вважає безпідставними, оскільки у даному випадку пенсія позивачу вже призначена і він звернувся до органу ПФУ за визначених законодавством підстав для проведення перерахунку вже існуючої пенсії.

Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 440/8795/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій