Справа № 420/2182/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2182/25

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 420/2182/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2025 року представник ТОВ «Гленкор-Юг» звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- скасувати постанову № ПШ115006 про застосування до ТОВ «Гленкор-Юг» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення абзацу 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 24.12.2024;

- скасувати постанову № ПШ115007 про застосування до ТОВ «Гленкор-Юг» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення абзацу 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 24.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 3 актів № АР089818 та № АР090052 вбачається, що на момент проведення перевірки у водіїв була наявна індивідуальна контрольна книжка, але не було вказано відповідний запис. До відповідальності позивача було притягнуто за відсутність документа, хоча він був у наявності у водіїв, про що зазначено в актах посадовими особами Укртрансбезпеки. Крім того, як в акті № АР089818 так і в актів № АР090052 вказано про порушення наказу Мінінфраструктури № 337 від 24.06.2021. Наказ Мінінфраструктури № 337 від 24.06.2021 «Про внесення змін до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340», як слідує з його назви, було внесено зміни до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів». Тобто, саме наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 закріплювалося Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, норми якого можливо порушити. В той же час сам по собі Наказ Мінінфраструктури № 337 від 24.06.2021 не встановлює обов`язкових до виконання норм право, а вносить зміни до вже діючих нормативно-правових актів, а отже й не може бути порушений Позивачем. Таким чином, якщо позивачем, якщо і було здійснено порушення, то порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів, відповідальність за яких передбачена абзацом 8 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно з п. 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340) це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Відповідно до п. 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Пунктом 1.5 Положення № 340 визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник). Пунктом 6.3 Положення про робочий час передбачено, що водій, який керує транспортним засобом, що не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв. З інформації зафіксованої, під час проведення перевірки, вбачається, що на момент проведення перевірок водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали посадовим особам Укртрансбезпеки незаповнені індивідуальні контрольні книжки (останні записи зроблені водіями 24 вересня 2024 року та 27 вересня 2024 року). Індивідуальна контрольна книжка водія повинна відповідати додатку 3 Положення про робочий час та вся інформація (ВСІ РЯДКИ) повинні бути заповнені на момент проведення рейдової перевірки. Оскільки надані індивідуальні контрольні книжки не містили інформації про роботу та відпочинок водіїв з 24.09.2024 по 01.12.2024 та з 27.09.2024 по 01.12.2024, що унеможливило перевірку посадовими особами Укртрансбезпеки дотримання водіями режиму праці та відпочинку, такі документи вважаються відсутніми.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 25.03.2025 у справі № 420/2182/25 у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про скасування постанов відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник ТОВ «Гленкор-Юг» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції помилково виснував про відсутність індивідуальної контрольної книжки у водіїв, позаяк така була наявна проте не заповнена, що свідчить про порушення режимів праці та відпочинку, а не про відсутність на момент перевірки документів, визначених статтями 39,48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Представник відповідача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Гленкор-Юг» (далі Позивач/ТОВ «Гленкор-Юг») є автомобільним перевізником, основним видом діяльності якого є надання послуг із перевезення пасажирів автобусами (міські пасажирські перевезення).

01.12.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки, відповідно до направлення від 21.11.2024 № 000048 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів.

01.12.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті була проведена перевірка транспортного засобу (автобусу) марки Богдан (державний номер НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_1 , який використовує у свої діяльності Позивач.

За результатами перевірки було складено акт від 01.12.2024 № АР 090052 та зазначено про порушення позивачем наказу Мінінфраструктури № 337 від 24.06.2021 та статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме на момент проведення перевірки в індивідуальній контрольній книжці водія відсутній відповідний запис або копія графіку змінності водіїв.

Відсутність належним чином оформленої індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв, знайшла своє відображення в акті від 01.12.2024 № АР 090052.

Водій транспортного засобу з актом проведення перевірки ознайомлений, жодних пояснень чи заперечень не надав, також, акт проведення перевірки водієм транспортного засобу було підписано.

24.12.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті було винесено постанову № ПШ11500 про застосування до ТОВ «Гленкор-Юг» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення абзацу 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

01.12.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті була проведена перевірка транспортного засобу (автобусу) марки Богдан (державний номер НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_3 , який використовує у свої діяльності позивач.

За результатами перевірки було складено акт від 01.12.2024 № АР 089818 та зазначено про порушення Позивачем наказу Мінінфраструктури № 337 від 24.06.2021 та статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме на момент проведення перевірки в індивідуальній контрольній книжці водія відсутній відповідний запис або копія графіку змінності водіїв.

Відсутність належним чином оформленої індивідуальної контрольної книжки водія, або графіку змінності водіїв, знайшла своє відображення в акті від 01.12.2024 № АР.

Водій транспортного засобу з актом проведення перевірки ознайомлений, жодних пояснень чи заперечень не надав, також, акт проведення перевірки водієм транспортного засобу було підписано.

24.12.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті було винесено постанову № ПШ11500 про застосування до ТОВ «Гленкор-Юг» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення абзацу 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач, вважаючи вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані індивідуальні контрольні книжки не містили інформації про роботу та відпочинок водіїв з 24.09.2024 по 01.12.2024 та з 27.09.2024 по 01.12.2024, що унеможливило перевірку посадовими особами Укртрансбезпеки дотримання водіями режиму праці та відпочинку, а відтак, такі документи вважаються відсутніми.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ключе питання, яке потребує вирішення в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційних скарг, стосується правильності кваліфікації дій позивача за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за умов наявності індивідуальної контрольної книжки водіїв позивача, проте за відсутності записів у ній.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з такого.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та не заперечується позивачем, на момент проведення перевірки у водіїв позивача була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, проте буди відсутні записи у ній, у зв`язку з чим була прийнята оскаржувана постанова про застосування стосовно позивача адміністративно-господарських санкцій.

Згідно зі статтею 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, перелік документів, наведений у статті 39 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлює Положення № 340.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, який керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням, яке міститься у Положенні № 340, тахограф - це контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Частиною третьою статті 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту «а» частини першої статті 10 вказаної Конвенції, на думку колегії суддів, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 823/1199/17 та від 19.08.2019 у справі № 823/5035/15.

Судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам пункту 6.3. Положення №340 під час перевірки транспортного засобу була наявна у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка, однак відсутні належні записи у ній, що не заперечувалось позивачем.

Відтак, на момент перевірки у водіїв позивача була відсутня належним чином оформлена індивідуальна контрольна книжка,

Отже, в спірних правовідносинах перевізник не забезпечив водія індивідуальною контрольною книжкою, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування відповідно до вимог Положення № 340.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 200/7080/23.

За наведеного, на думку колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 420/2182/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик