Справа № 520/4201/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 р. Справа № 520/4201/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., повний текст складено 05.05.25 по справі № 520/4201/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Завод Фрунзе" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 24 жовтня 2024 року про застосування до ПАТ «ЗАВОД ФРУНЗЕ» штрафних санкцій на суму 376483,86 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" залишено без задоволення.

Приватне акціонерне товариство "Завод Фрунзе", не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу, вважає , що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було акцентовано увагу лише на питанні правових підстав звільнення позивача від фінансової відповідальності за вчинення правопорушень внаслідок настання форс-мажорних обставин, однак, взагалі не було надано жодної правової оцінки фактичним обставинам справи, про які йшлося у позові, зокрема, заявленим причинам, за яких платіж не надійшов на розрахунковий рахунок ПАТ «ЗАВОД ФРУНЗЕ» вчасно, що було поза волею та можливістю впливу платника податку, оскільки здійснення обов`язку щодо своєчасного перерахування міжнародного платежу лежить на платнику, його банку та банку посереднику, через який такий платіж здійснюється в міжнародній системі платежів. Наполягає, що не порушувало граничні строки розрахунків, як передбачені Законом України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та пунктом 14-2 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», зі змінами та доповненнями, оскільки причини, за яких обладнання та сировина надійшли за межами строків , визначних контрактами , знаходяться поза волею та можливістю впливу платника податку у зв`язку із здійсненням доставки перевізником, який є третьою стороною. Також, звертає увагу , що обставини непереборної сили (форс-мажору), що відповідно до пп. 112.8.9. п. 112.8. ст. 112 ПКУ є обставиною, що звільняє від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Посилаючись на підстави та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року по справі №520/4201/25, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «ЗАВОД ФРУНЗЕ» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 24 жовтня 2024 року про застосування штрафних санкцій на суму 376 483,86 грн.

ГУ ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає доводи апелянта безпідставними та помилковими. Посилаючись на обставини, викладенні у відзиві, просить суд відмовити у повному обсязі в задоволенні апеляційної скарги ПРАТ «ЗАВОД ФРУНЗЕ».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Головним управлінням ДПС у Харківській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1 та пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.22, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, з зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про порушення Приватним акціонерним товариством ЗАВОД ФРУНЗЕ валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями (листи Державної податкової служби України від 02.04.2024 № 9520/7/99-00-07-05-02-07, від 15.05.2024 № 14210/7/99-00-07-05-02-07, від 06.06.2024 № 16593/7/99-00-07-05-02-07 про направлення витягів з інформації, отриманої від Національного банку України, про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів, станом на 01.03.2024, станом на 01.04.2024, станом на 01.05.2024, на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 17.09.2024 № 4231-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом вiд 28.06.2023 №966 за перiод iз 28.06.2023 по 31.08.2024, за зовнішньоекономічним контрактом вiд 25.08.2023 №988 за перiод iз 25.08.2023 по 31.08.2024, за зовнішньоекономічним контрактом вiд 28.07.2023 №1003 за перiод iз 28.07.202З по 31.08.2024, за результатами якої складено складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 04.10.2024 року №46347/20-40-07-01-05/00236010.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ вимог частини 3 статті 13 Закону України вiд 21 червня 2018 року №2473-VIII Про валюту i валютнi операції та пункту 14- 2 Постанови правлiння Нацiонального банку України вiд 24.02.2022 №18 Про роботу банкiвської системи в перiод запровадження воєнного стану, iз змiнами та доповненнями, за зовнiшньоекономiчним Контрактом вiд 28.06.2023 №966 за перiод iз 28.06.202З по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product Со., LTD, Китай, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 25.08.2023 №988 за перiод iз 25.08.2023 по 31.08.2024, який укладено з Hebei НТК Technology со., LTD, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 28.07.2023 №1003 за перiод iз 28.07.2023 по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product СО., LTD, Китай.

Відповідно до Розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях (Додаток 5 до Акту перевірки) по Контракту від 28.06.2023 №966 (імпорт) період прострочення склав 51 день (з 04.02.2024 по 25.03.2024); по Контракту від 25.08.2023 №988 (імпорт) період прострочення склав 35 днів (з 16.03.2024 по 19.04.2024); по Контракту від 28.07.2023 №1003 (імпорт) період прострочення склав 4 дні (з 27.04.2024 по 30.04.2024) та 44 дні (з 01.05.2024 по 13.06.2024).

Сума пені по Контракту від 28.06.2023 №966 (імпорт) 140 328,33; по Контракту від 25.08.2023 №988 99 071,38 грн.; по Контракту від 28.07.2023 №1003 137 084,15 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 24 жовтня 2024 року про застосування до ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ штрафних санкцій на суму 376483,86 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з правомірності висновків податкового органу про порушення позивачем вимог частини 3 статті 13 Закону України вiд 21 червня 2018 року №2473-VIII Про валюту i валютнi операції та пункту 14- 2 Постанови правлiння Нацiонального банку України вiд 24.02.2022 №18 Про роботу банкiвської системи в перiод запровадження воєнного стану, iз змiнами та доповненнями, за зовнiшньоекономiчним Контрактом вiд 28.06.2023 №966 за перiод iз 28.06.202З по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product Со., LTD, Китай, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 25.08.2023 №988 за перiод iз 25.08.2023 по 31.08.2024, який укладено з Hebei НТК Technology со., LTD, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 28.07.2023 №1003 за перiод з 28.07.2023 по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product СО., LTD, Китай., а тому податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Положеннями статті 4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті визначено, що порушення резидентами строків, передбачених ст. 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно частини шостої, сьомої ст. 6 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації(органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4. пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Приписами статті 1 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, є Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі - Закон №2473-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За правилами пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №5 (далі - Положення №5), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до пункту 14 прим 2 постанови НБУ від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», з наступними змінами, - граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону №2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, підставами для притягнення до відповідальності за статтею 13 Закону №2473-VIII є: (1) порушення резидентами строків розрахунків; (2) не здійснення поставки товару у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

У розглядуваній ситуації колегією суддів з`ясовано, що в процесі реалізації зовнішньоекономічних контрактів позивача із його контрагентами мали місця порушення нерезидентами граничних термінів поставки товару або повернення вартості недопоставленого товару.

Так, щодо Контракту від 28.06.2023 №966 з матеріалів справи вбачається наступне.

Державною податковою службою України на адресу Головного управління ДПС у Харківській області надіслано витяг з інформації Національного банку України про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів, станом на 01.03.2024, станом на 01.04.2024, станом на 01.05.2024:

Інформація про суми не повернених коштів (вартості товару) у встановлений Національним банком України граничний строк розрахунків суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ за зовнішньоекономічним контрактом від 28.06.2023 № 966 (дата операції 08.08.2023), за зовнішньоекономічним контрактом від 25.08.2023 № 988 (дата операції 18.09.2023), за зовнішньоекономічним контрактом від 28.07.2023 № 1003 (дата операції 30.10.2023).

Перевіркою дотримання ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по Контракту від 28.06.2023 № 966, HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай, за період з 28.06.2023 по 31.08.2024 встановлено:

ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ укладено Контракт від 28.06.2023 № 966 з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай. Протягом перевіряємого періоду ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ, згідно контракту від 28.06.2023 № 966, укладеного з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай, з валютного рахунку здійснено передплату за обладнання на загальну суму 24 390,00 долларів США (еквівалент 891 908,15 грн) згідно наступних платіжних доручень: - 08.08.2023 на суму 24 390,00 євро (еквівалент 891 908,15грн) граничний строк надходження імпортної продукції 03.02.2024. На виконання договору ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ отримано грошові кошти за поверненням передплати: - 25.03.2024 у сумі 24 390,00 доларів США (еквівалент 947 679,70 грн).

За платіжним дорученням від 08.08.2023 на суму 24 390,00 євро (еквівалент 891 908,15грн) граничний строк надходження імпортної продукції 03.02.2024, фактично отримано повернення передплати - 25.03.2024, що є порушенням частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII Про валюту і валютні операції та пункту 142 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, із змінами та доповненнями.

Щодо Контракту від 25.08.2023 №988.

Перевіркою дотримання ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по Контракту від 25.08.2023 № 988,Hebei HTK Technology CO., LTD, Китай, за період із 25.08.2023 по 31.08.2024 встановлено:

ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ укладено Контракт від 25.08.2023 № 988 з Hebei HTK Technology CO., LTD, Китай. Протягом перевіряємого періоду ПрАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ, згідно контракту від 25.08.2023 № 988, укладеного з Hebei HTK Technology CO., LTD, Китай, з валютного рахунку здійснено передплату за обладнання на загальну суму 81 300,00 долларів США (еквівалент 2 971 302,80 грн) згідно наступних платіжних доручень:

- 18.09.2023 на суму 24 390,00 долларів США (еквівалент 891 908,15 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 15.03.2024.

- 05.12.2023 на суму 56 910,00 долларів США (еквівалент 2 079 394,65 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 01.06.2024.

ПрАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ у періоді, за який здійснювалася перевірка, на виконання умов Контракту від 25.08.2023 № 988 отримано від Hebei HTK Technology CO., LTD, Китай товар на загальну суму 81300,0 дол. США (еквівалент 3 219 780,81 грн), згідно митних декларацій, а саме:

- від 19.04.2024 № UA 24UA12U8 на загальну суму 81300,0 дол. США (еквівалент 3 219 780,81 грн).

Щодо Контракту від 28.07.2023 №1003.

Перевіркою дотримання ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по Контракту HEBEI Yingkang WireMesh Product CO., LTD, Китай за період із 28.07.2023 по 31.08.2024 встановлено: ПРАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ укладено Контракт від 28.07.2023 № 1003 з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай.

Протягом перевіряємого періоду ПрАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ, згідно контракту від 28.07.2023 № 1003, укладеного з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай, з валютного рахунку здійснено передплату за обладнання на загальну суму 83 720,13 долларів США (еквівалент 3 049 221,09 грн) згідно наступних платіжних доручень:

- 30.10.2023 на суму 83 720,13 долларів США (еквівалент 3 049 221,09 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 26.04.2024. ПрАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ у періоді, за який здійснювалася перевірка, на виконання умов Контракту від 28.07.2023 № 1003 отримано від HEBEI Yingkang Wire Mesh Product CO., LTD, Китай товар (сiтка ткана (плетена) з дроту з низьковуглецевої сталi) на загальну суму 110832,93 дол. США (еквівалент 4432025,526 грн), згідно митних декларацій, а саме:

- від 30.04.2024 № 24UA3U1 на загальну суму 65152,3 дол. США (еквівалент 2584513,56 грн).

- від 13.06.2024 № 24UA19U2 на загальну суму 45680,63 дол. США (еквівалент 1847511,97 грн).

Стосовно контракту від 28.06.2023 №966 ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі вказує, що ним не порушено граничні строки розрахунків, як передбачені Законом України від 21 червня 2018 року №2473-VIII Про валюту і валютні операції та пунктом 14-2 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, зі змінами та доповненнями, оскільки несвоєчасне повернення попередньої оплати за вказаним Контрактом відбулося не з вини позивача, а внаслідок того, що постачальник (HEBEI Yingkang Wire Mesh Product СО., LTD, Китай) заздалегідь не повідомив про неможливість поставки замовленої продукції та несвоєчасно здійснив повернення раніше отриманої попередньої оплати. При цьому, ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ у визначений чинним законодавством строк, а саме: до 03.02.2024 року, звернувся до HEBEI Yingkang Wire Mesh Product СО., LTD, Китай з відповідним проханням здійснити повернення сплаченої попередньої оплати за платіжним дорученням від 08.08.2023 року, в строк до 03.02.2024 року. В частині порушення стоків за контрактами від 25.08.2023 №988 та від 28.07.2023 №1003 позивач зазначає, що не порушує граничні строки розрахунків, оскільки за умовами Контракту поставка товару здійснюється після отримання постачальником 100% передоплати, і, на думку позивача - саме від дати цього платежу визначається граничний строк поставки продукції. Вказує, що поставка замовленої продукції за вказаними контрактами здійснювалася перевізником, тобто третьою стороною, дії якого знаходилися поза волею та впливом позивача, тому фактична поставка обладнання за вказаним Контрактом відбулася пізніше не з вини позивача, а внаслідок того, що саме перевізник здійснив його несвоєчасну доставку на адресу позивача.

Стосовно вказаних доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Законом України Про валюту і валютні операції передбачено , що за імпортними операціями податковий орган стягує з резидентів (покупців) пеню, якщо поставка товару від нерезиденту не відбулася в обумовлені договором строки, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу.

При цьому, норма вказаного закону передбачають механізм захисту від таких санкцій.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України Про валюту і валютні операції у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Аналіз наведених норм права Закону дає підстави для висновку, що у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Тобто, законодавцем передбачено випадок не застосування фінансової відповідальності у вигляді нарахування пені (зупинення строку нарахування пені) у разі виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання контрагентом договору.

За правилами частини сьомої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Системний аналіз зазначених вище положень дозволяє зробити висновок про те, що підставою для зупинення строків, передбачених статтею 13 Закону №2473-VIII, є факт прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості чи уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

У випадку припинення провадження у справі, підстава для нарахування пені за порушення термінів має визначатися з урахуванням наслідків такого припинення, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України.

Отже визначальним при вирішенні питання про нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, також є результат розгляду судової справи за позовом резидента про стягнення заборгованості з нерезидента.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У постанові від 21 липня 2021 року (справа №912/3323/20) Верховний Суд виснував, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

За визначенням, наведеним у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», законодавець до форс-мажорних обставин відніс, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.

Отже, враховуючи визначення, наведене у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», суд касаційної інстанції погоджується із доводом позивача, що введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Аналогічні за змістом висновки висловлювались Верховним Судом і в постановах від 21 вересня 2022 року у справі №911/589/21, від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, шо саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Колегія суддів враховує наступне визначення, наведене у підпункті 3.3 пункту 3 Регламенту ТПП: «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом».

Отже, належним документом, що може посвідчувати настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у розумінні приписів частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII слід вважати саме сертифікат (довідку), виданий ТПП України або регіональною ТПП.

Щодо прийнятності листа ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 як доказу настання форс-мажорних обставин суд апеляційної інстанції зазначає таке.

ТПП України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану і це є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Цей лист адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Питання прийнятності листа ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 як єдиного доказу, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), вже було предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постановах від 07 червня 2023 року (справи №912/750/22, №906/540/22), від 15 червня 2023 року (справа №910/8580/22), від 29 червня 2023 року (справа №922/999/22), від 28 серпня 2023 року (справа №910/6234/22) Верховний Суд сформулював позицію, яка, якщо її узагальнити, полягає в наступному. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є ні сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", ні документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, а також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Підстави вважати на підставі вказаного листа, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів, відсутні, тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Колегія суддів у цій справі погоджується із таким висновком і не вбачає підстав для відступу від нього.

Таким чином, лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є у розумінні чинного законодавства сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на що правильно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів ще раз звертає увагу , що Законом України «Про валюту і валютні операції» передбачено випадки, за наявності яких продовжуються й зупиняються граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національним банком України шляхом:

- отримання відповідного висновку від Міністерства економіки (ч. 4 ст. 13 Закону України "Про валюту та валютні операції", передбачено продовження строку).

- підтвердження зупинення виконання договору у зв`язку з виникненням форсмажорних обставин шляхом надання відповідної довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про валюту та валютні операції", передбачено зупинення на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлення з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин).

- підтвердження прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку (ч. 7 ст. 13 Закону України "Про валюту та валютні операції", передбачено зупинення строку з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується).

Водночас жодних доказів існування таких обставин , які б слугували підставою для рішення про зупинення нарахування пені чи звільнення від її нарахування взагалі на час проведення перевірки та оформленні її результатів позивачем не надано.

Доказів наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, про продовження строків розрахунку в іноземній валюті по експортним контрактам чи звернення Товариства до суду з позовом про стягнення боргу з нерезидента позивачем ні до перевірки ні до суду надано не було, не було надано і сертифікату про форс-мажорні обставини.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постановах від 29 серпня 2024 року у справі № 280/7416/23, від 10 грудня 2024 року у справі № 160/8372/23, від 10 грудня 2024 року у справі № 160/8372/23.

Доводи апелянта з посиланням на правила, пов`язані з виною особи при кваліфікації податкового правопорушення, визначені в пункті 109.1 статті 109, пунктах 112.1, 112.2, 112.7 статті 112 ПК України є помилковими, оскільки ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Натомість, Закон України "Про валюту і валютні операції" визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, а отже є спеціальним у спірних правовідносинах.

Вказаний Закон України "Про валюту і валютні операції" не оперує поняттям «вина» при нарахуванні пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду , викладеного в постанові від 23 липня 2024 року у справі № 240/25642/22 : …хоча положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон № 2473-VIII та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики, а підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) - відсутні.

З урахуванням наведеного правового регулювання і встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність висновків податкового органу про порушення позивачем вимог частини 3 статті 13 Закону України вiд 21 червня 2018 року №2473-VIII Про валюту i валютнi операції та пункту 14- 2 Постанови правлiння Нацiонального банку України вiд 24.02.2022 №18 Про роботу банкiвської системи в перiод запровадження воєнного стану, iз змiнами та доповненнями, за зовнiшньоекономiчним Контрактом вiд 28.06.2023 №966 за перiод iз 28.06.202З по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product Со., LTD, Китай, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 25.08.2023 №988 за перiод iз 25.08.2023 по 31.08.2024, який укладено з Hebei НТК Technology со., LTD, за зовнiшньоекономiчним контрактом вiд 28.07.2023 №1003 за перiод з 28.07.2023 по 31.08.2024, який укладено з HEBEI Yingkang Wire Mesh Product СО., LTD, Китай, а тому а тому податкове повідомлення-рішення №1 від 24 жовтня 2024 року про застосування до ПАТ ЗАВОД ФРУНЗЕ штрафних санкцій на суму 376483,86 грн.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі № 520/4201/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко