Справа № 420/7907/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7907/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000224/1 від 27.11.2024 р.; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларацій митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2024/000486 від 27.11.2024 р. Позивач обґрунтовує позов тим, що Між ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Покупець) та компанією «MEGAA MODA PVT.LTD», Індія (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір б/н від 12.04.2019 р. (далі - Контракт) згідно з предметом якого Продавець продає, а Покупець купує товар, що належить Продавцю. Перелік товарів, кількість, ціна, сума зазначаються в рахунках інвойсах на кожну партію товару (п. 1.1 Контракту).

У пункті 3.2 Контракту визначені умови поставки: вид транспортування вантажу, умови поставки вказуються додатково в рахунках інвойсах.

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюються Покупцем наперед, згідно виставлених рахунків інвойсів. Платіж здійснюється в доларах США (п. 5.2 Контракту).

Відповідно до пункту 8.5. Контракту при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс.

12.06.2024 року Продавець попередньо виставив Покупцю проформу інвойс №089_24-25 на товар «креветка морожена» загальною вартістю 104 400,00 дол.США.

19.07.24р. платіжним документом №240719/000269368 ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» перерахувало на рахунок Продавця 20 000,00 дол.США на підставі контракту від 12.04.2019 та рахунку № 089_24-25 від 12.06.2024 р.

19.08.2024 р. Продавець виставив Покупцю інвойс № MMPL/2425/ISL036 на товар «креветка морожена розмірний ряд 16/20, 21/25 в упаковці по 1 кг; розмірний ряд 16/20 в упаковці по 10 кг; розмірний ряд 25/30 в упаковці по 1 кг» (далі - «креветка морожена») загальною вагою брутто 24 150,00 кг, нетто - 21 000,00 кг, загальною вартістю 104 400,00 дол.США.

В інвойсі визначені транспортні деталі: CNF порт Констанца, Румунія.

Того ж дня, 19.08.2024 р. Продавець склав пакувальний лист до інвойсу № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р. на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 21 000 кг, брутто - 24 150 кг.

19.08.2024р. на товар було оформлено експортну митну декларацію № 3315924.

05.09.2024р. товар «креветка морожена» у контейнері MЕDU9054166 вагою брутто 24 150 кг було відвантажено на морське судно «MSC CLEMENTINA F» з Калькути, Індія до порту Констанца, Румунія, що вбачається з коносаменту № MЕDUHN166846 від 10.09.2024 р.

27.11.25р. ТОВ подало до Одеської митниці електронну митну декларацію № 24UA7U2, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

Так, в графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку - інвойсу № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р. на суму 104 400,00 дол.США, а в графі 12 МД зазначена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару - 4 397 965,40 грн (104 400,00 дол.США х 41,5035 грн/дол.США = 4 332 965,40 грн) + 65 000 грн).

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, та інші товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір б/н від 12.04.2019р., проформа-інвойс №089_24-25 від 12.06.2024р., інвойс № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р., пакувальний лист б/н від 19.08.2024 р., банківські платіжні документи №240719/000269368 від 19.07.2024р.,№ 241003/000287348 від 03.10.2024 р., коносамент (Bill of lading) MEDUHN166846 від 10.09.2024 р., автотранспортну накладну № 20113 від 20.11.2024 р., рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг № А011417 від 20.11.2024р., довідку про транспортні витрати № 01/20.11.2024 від 20.11.2024 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 16/11-21 від 16.11.2021 р., копію митної декларації країни відправлення № 3315924 від 19.08.2024 р. та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

Митницею за результатами перевірки митної декларації безпідставно застосовано другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів та скориговано митну вартість товару, оскільки декларантом при митному оформленні надані усі необхідні документи, що підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору, ідентифікували оцінюваний товар, не містили розбіжностей та кореспондуються між собою. На думку позивача, висновки митного органу про наявність будь-яких розбіжностей та сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару є необґрунтованими, прийняте спірне рішення ґрунтується на домислах та припущеннях, містить формальні та необґрунтовані підстави. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. При цьому в Рішенні відповідача наявне посилання на реквізити раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару, без жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби. Товар, який надійшов на адресу позивача випущено у вільний обіг за митною декларацією №24UA95U9 від 27.11.2024 року, що забезпечено фінансовою гарантією внесеною на рахунок митного органу у розмірі 130685,11 грн. За таких обставин позивач вважає прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, необґрунтованими та незаконними, та за таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської митниці надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією, Одеською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, про що повідомлено та обґрунтовано в графі 33 Рішення про коригування. За наслідками запитуваних додаткових документів та відомостей, декларантом надані додаткові документи (проформа-інвойс; банківський платіжний документ про факт оплати товару, який оцінюється). У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Одеська митниця не визнає заявлену митну вартість. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод та прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. При цьому в Рішенні наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, та визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України. За таких обставин, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного Рішення діяла відповідно до вимог законодавства, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року позов залишено без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Покупець) укладено з компанією «MEGAA MODA PVT.LTD», Індія (Продавець) зовнішньоекономічний контракт б/н від 12.04.2019 р. (далі - Контракт) згідно з предметом якого Продавець продає, а Покупець купує товар, що належить Продавцю. Перелік товарів, кількість, ціна, сума зазначаються в рахунках інвойсах на кожну партію товару (п. 1.1 Контракту).

У пункті 3.2 Контракту визначені умови поставки: вид транспортування вантажу, умови поставки вказуються додатково в рахунках інвойсах.

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюються Покупцем наперед, згідно виставлених рахунків інвойсів. Платіж здійснюється в доларах США (п. 5.2 Контракту).

Відповідно до пункту 8.5. Контракту при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс.

12.06.2024 року Продавець попередньо виставив Покупцю проформу інвойс №089_24-25 на товар «креветка морожена» загальною вартістю 104 400,00 дол.США.

19.07.24р. платіжним документом №240719/000269368 ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» перерахувало на рахунок Продавця 20 000,00 дол.США на підставі контракту від 12.04.2019 та рахунку № 089_24-25 від 12.06.2024 р.

19.08.2024 р. Продавець виставив Покупцю інвойс № MMPL/2425/ISL036 на товар «креветка морожена розмірний ряд 16/20, 21/25 в упаковці по 1 кг; розмірний ряд 16/20 в упаковці по 10 кг; розмірний ряд 25/30 в упаковці по 1 кг» (далі - «креветка морожена») загальною вагою брутто 24 150,00 кг, нетто - 21 000,00 кг, загальною вартістю 104 400,00 дол.США.

В інвойсі визначені транспортні деталі: CNF порт Констанца, Румунія.

Того ж дня, 19.08.2024 р. Продавець склав пакувальний лист до інвойсу № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р. на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 21 000 кг, брутто - 24 150 кг.

19.08.2024р. на товар було оформлено експортну митну декларацію № 3315924.

05.09.2024р. товар «креветка морожена» у контейнері MЕDU9054166 вагою брутто 24 150 кг було відвантажено на морське судно «MSC CLEMENTINA F» з Калькути, Індія до порту Констанца, Румунія, що вбачається з коносаменту № MЕDUHN166846 від 10.09.2024 р.

27.11.25р. ТОВ подало до Одеської митниці електронну митну декларацію № 24UA7U2, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

Так, в графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку - інвойсу № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р. на суму 104 400,00 дол.США, а в графі 12 МД зазначена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару - 4 397 965,40 грн (104 400,00 дол.США х 41,5035 грн/дол.США = 4 332 965,40 грн) + 65 000 грн).

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, та інші товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір б/н від 12.04.2019р., проформа-інвойс №089_24-25 від 12.06.2024р., інвойс № MMPL/2425/ISL036 від 19.08.2024 р., пакувальний лист б/н від 19.08.2024 р., банківські платіжні документи №240719/000269368 від 19.07.2024р.,№ 241003/000287348 від 03.10.2024 р., коносамент (Bill of lading) MEDUHN166846 від 10.09.2024 р., автотранспортну накладну № 20113 від 20.11.2024 р., рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг № А011417 від 20.11.2024р., довідку про транспортні витрати № 01/20.11.2024 від 20.11.2024 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 16/11-21 від 16.11.2021 р., копію митної декларації країни відправлення № 3315924 від 19.08.2024 р. та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до проформи-інвойсу від 12.06.2024 №089_24-25 та рахунку-фактури від

19.08.2024р. №MMPL/2425/ISL036 оплата вартості товарів продавцеві здійснюється поетапно: 20% передплати і 80% після передачі сканованих документів. До митного контролю надано банківські платіжні документи, що стосуються товару від 19.07.2024 №240719/000269368 з посиланням на проформу - на суму 20000 дол.США та від 03.10.2024 року №241003/000287348 з посиланням на інвойс - на суму 84400 дол.США. Загальна сума переведених коштів відповідає фактурній вартості, проте їх відсотковий показник не відповідає відомостям щодо термінів та обсягів оплати товарів;

перевезення товарів за маршрутом Констанца (Румунія) - Ордівка (Україна) здійснювалось відповідно до CMR від 20.11.2024 №20113. Перевезення організовано ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» відповідно до договору про надання транспортно- експедиторських послуг від 17.10.2022 №222-ЮГЛ, а здійснено ТОВ «Катром» відповідно до договору на автомобільне перевезення від 16.11.2021№16/11-21. До митного контролю для підтвердження заявленої вартості перевезення надано рахунок передплатний від 20.11.2024 №A011417 від ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» до ТОВ «Баракуда-Одеса», в якому зазначено 3 послуги: 1) організація міжнародного перевезення вантажу по маршруту Констанца (Румунія) - м. Одеса (Україна) вартістю 98121,86 грн без ПДВ, страхування вантажу вартістю 4'451,70 грн без ПДВ, Комплекс ТЕО на територію України вартістю 7'516,67 грн без ПДВ. Разом з цим до митного контролю надано довідку ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» про транспортні витрати від 20.11.2024 №01/20.11.2024, в якій зазначено, що вартість доставки за маршрутом м. Констанца (Румунія) - прикордонний перехід з Україною м. Орлівка транспортним засобом на паромі держаний номер ВЕ744СІ/ВН9878XF складає 65'000 грн, а вантаж ЗАСТРАХОВАНИЙ НЕ БУВ. До відповідних граф розрахунку вартості відомості про страхування також не зазначено;

Інвойс від 19.08.2024 №MMPL/2425/ISL036 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; умови поставки (CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки (CFR) зазначеним в гр. 20 ЕМД.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу декларанта або уповноважену особу зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

Однак на думку відповідача, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах, а тому Одеська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Відтак 27.11.2024 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000224/1, яким збільшено митну вартість товару №1 «креветка морожена, сира, без голови, неочищена (розмірний ряд 16-20 в упаковці по 1 кг, 30% глазурування)» до рівня 5,61 дол.США/кг; товару №2 «креветка морожена, сира, без голови, неочищена (розмірний ряд 16-20 в упаковці по 10 кг), 30 % глазурування» до рівня 5,61 дол.США/кг; товару №3 «креветка морожена, сира, без голови, неочищена (розмірний ряд 21-25), 30% глазурування» до рівня 5,31 дол.США/ кг; товару №4 «креветка морожена, сира, без голови, очищена (розмірний ряд 26-30)» 30 % глазурування до рівня 8,31 дол.США/кг.

У зв`язку з коригуванням митної вартості Одеською митницею 27.11.2024 р. прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі - картка відмови) № UA500020/2024/000486 та роз`яснено право щодо випуску товару у вільний обіг за умови надання гарантій.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Відповідно до ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст. 52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені у ч.2 ст.53 МК України: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, у разі необхідності, митні органи мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5 ст.54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4 ст.53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно із ч.1 ст.54 МК України.

При цьому, у п.1 ч.4 ст.54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3 ст.53 ММК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.

Суд додатково зазначає, що розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. VII п.2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року визначено, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Разом з цим, Верховний Суду в постанові від 08.10.2019 року по справі №803/776/17 зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі ? Правила №598).

Так, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Строк дії таких гарантій складає 90 календарних днів (ч.7 ст.55 МК України). Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (ч.8 ст.55 МК України). Митний орган, у разі надання вказаних документів, розглядає їх та протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Основний метод (ст.58 МКУ - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2024/100397/2 від 05.08.2024 року другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (п. « 2а» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.59 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів (п. « 2б» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.60 МК України) не застосовані, так як у митного органу відсутня інформація про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Другорядний метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (п. « 2в» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.62 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) (п. « 2г» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.63 МК України) не застосовані, оскільки у митного органу відсутня вартісна основа для розрахунку митної вартості..

Другорядний метод визначення митної вартості резервний метод (п. « 2ґ» ч.1 ст.57 МК України, ст.64 МК України), передбачає, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT/ГATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Таким чином розрахунок митної вартості товарів відповідачем виконаний за резервним методом. А отже, митну вартість Одеською митницею скориговано за товаром №1 складає 5,61 дол. США/кг (МД від 05.06.2024 №UA500020/2024/5399, МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (5,0746 дол. США/кг); по товару №2 складає 5,61 дол. США/кг (МД від 05.06.2024 №UA200020/2024/5399, МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (4,8746 дол. США/кг); по товару №3 складає 5,31 дол. США/кг (МД від 05.06.2024 №UA500020/2024/5399, МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (4,8746 дол. США/кг); по товару № 4 складає 8,31 дол. США/кг (МД від 02.05.2024 №UA100380/2024/316714). Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Судом встановлено, що Рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем прийняте у зв`язку з тим, що до митного оформлення разом з митною декларацією подані документи, які містять розбіжності та в них відсутні всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що були фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Водночас наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні, що відповідно до проформи-інвойсу від 12.06.2024 №089_24-25 та рахунку-фактури від 19.08.2024р. №MMPL/2425/ISL036 оплата вартості товарів продавцеві здійснюється поетапно: 20% передплати і 80% після передачі сканованих документів. До митного контролю надано банківські платіжні документи, що стосуються товару від 19.07.2024 №240719/000269368 з посиланням на проформу - на суму 20000 дол.США та від 03.10.2024 року №241003/000287348 з посиланням на інвойс - на суму 84400 дол.США. Загальна сума переведених коштів відповідає фактурній вартості, проте їх відсотковий показник не відповідає відомостям щодо термінів та обсягів оплати товарів.

Суд зазначає, що невідповідність суми перерахованих ТОВ коштів 20000дол.США як передоплати, замість 20% суми контракту (20880дол.США) за умови сплати ТОВ другим платежем 84400 дол.США не свідчить про розбіжності у документах, так як сам відповідач визнає, що загальна сума переведених коштів відповідає фактурній вартості.

У постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у справі №420/1709/19 суд зауважив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Умови оплати товару є вільним вибором сторін договору як і умова встановлення предоплат, післяплат чи часткових оплат. Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вирішуючи спір, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.

Обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

Крім того, Верховний Суд по справі №815/329/17 від 17.04.2018 року зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару, з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що поданих для митного оформлення документах: МД, контракті, платіжних дорученнях, інвойсі, містяться суми щодо ціни товару, які не місять розбіжностей, а контракт не передбачає, жодних додаткових плат за не відповідність суми передоплати умовам контракту, а тому суд вважає, цей аргумент відповідача безпідставним.

Щодо зауважень відповідача -перевезення товарів за маршрутом Констанца (Румунія) - Ордівка (Україна) здійснювалось відповідно до CMR від 20.11.2024 №20113. Перевезення організовано ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» відповідно до договору про надання транспортно- експедиторських послуг від 17.10.2022 №222-ЮГЛ, а здійснено ТОВ «Катром» відповідно до договору на автомобільне перевезення від 16.11.2021№16/11-21. До митного контролю для підтвердження заявленої вартості перевезення надано рахунок передплатний від 20.11.2024 №A011417 від ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» до ТОВ «Баракуда-Одеса», в якому зазначено 3 послуги: 1) організація міжнародного перевезення вантажу по маршруту Констанца (Румунія) - м. Одеса (Україна) вартістю 98121,86 грн без ПДВ, страхування вантажу вартістю 4'451,70 грн без ПДВ, Комплекс ТЕО на територію України вартістю 7'516,67 грн без ПДВ. Разом з цим до митного контролю надано довідку ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» про транспортні витрати від 20.11.2024 №01/20.11.2024, в якій зазначено, що вартість доставки за маршрутом м. Констанца (Румунія) - прикордонний перехід з Україною м. Орлівка транспортним засобом на паромі держаний номер ВЕ744СІ/ВН9878XF складає 65'000 грн, а вантаж ЗАСТРАХОВАНИЙ НЕ БУВ. До відповідних граф розрахунку вартості відомості про страхування також не зазначено; суд зазначає наступне.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2020 термін CFR (Cost and Freight - Вартість і фрахт) означає, що продавець здійснює поставку товару на борт судна або забезпечує надання товару вже поставленого у такий спосіб; укладає договір перевезення товару з місця поставки до місця призначення; здійснює очищення товару для експорту.

Продавець повинен укласти або забезпечити укладення договору (контракту) перевезення товару з узгодженого пункту поставки до названого порту призначення. Договір (контракт) перевезення має бути укладений на звичайних умовах за рахунок продавця і передбачати перевезення звичайним маршрутом на судні, яке використовується для перевезення даного типу товару, що продається. Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) перевезення (пункти А.4, Б.4 умов поставки CFR за Інкотермс 2020).

Таким чином, витрати на перевезення з Індії до порту Констанца, Румунія були здійснені Продавцем, тобто є вже включеними до ціни товару, а отже додатково до митної вартості не додаються, що не заперечується митницею, а витрати на перевезення, які поніс Покупець до митного кордону України (прикордонний перехід у м. Орлівка), додатково додані до фактурної вартості товару як то передбачено митним законодавством України.

Згідно розділів А5, В5 Інкотермс 2020 обов`язок, щодо страхування вантажу, який поставляється на умовах CFR відсутній, як у продавця, так і у покупця.

Тобто страхування товару з Індії до порту Констанца, Румунія не здійснювалось, що передбачено умовами поставки CFR згідно Інкотермс 2020.

Щодо відсутності здійснення страхування вантажу під час здійснення організації перевезення з м. Констанци (Румунія) до місця ввезення на території України вказано у довідці ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік про транспортні витрати № 01/20.11.2024 від 20.11.2024 р. та додатково підтверджено листом перевізника ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік № 1/05 від 02.12.2024 р.

У листі ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» № 1/05 від 02.12.2024 р. зазначено про те, що страхування товару за цією поставкою не відбувалось, а у рахунку № АО11417 від 20.11.2024 р. було допущено помилку у переліку послуг, що надаються, а саме, помилково вказано «страхування вантажу», замість «страхування контейнерного обладнання».

Як було зазначалось вище пп. 7 п. 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено додавання до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, такої складової митної вартості як витрати на страхування цих товарів, але не витрати на страхування контейнерного обладнання, а тому суд погоджується з аргументом позивач, щодо відсутності додаткових витрат на страхування товару крім вказаних на перевезення д з порту Констанца до прикордонного переходу м.Орлівка Україна.

Таким чином дана розбіжність не знайшла своє підтвердження у суді, а тому відповідачем висувалась у оскаржуваному рішенні безпідставно.

Щодо зауважень- інвойс від 19.08.2024 №MMPL/2425/ISL036 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; умови поставки (CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки (CFR) зазначеним в гр. 20 ЕМД, суд зазначає наступне.

Абревіатура торгового терміну CNF (C & F) (Carriage and Freight) використовувалась у перших версіях правил Інкотермс, яка пізніше переросла в базис поставки CFR (Cost and Freight - Вартість і фрахт), який використовується в сучасних редакціях правил Інкотермс. Тому декларантом правомірно у графі 20 МД заявлено умови поставки CFR.

Враховуючи вищевикладене положення та ряд документів наданих декларантом до митного оформлення, суд погоджується з доводами позивача про те, що ним було надано всі наявні у нього документи, що підтверджують витрати на транспортування.

Таким чином, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» митної вартості товару судом не встановлено.

Суд встановив, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом та до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містили розбіжності є необґрунтованими. Оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Разом з тим, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких скориговано митну вартість товару.

Згідно з ч.11 ст.5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про недотримання Одеською митницею вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом ціною договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000224/1 від 27.11.2024 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача та нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

На підтвердження понесених витрат на переклад документів в розмірі 11562,00 грн, позивачем надано :договір № 61/182-П надання послуг письмового перекладу від 27.03.2025 р., додаток № 1 до договору від 27.03.2025 р., замовлення на переклад документів від 27.03.2025 р. № 2025/03-27, рахунок-фактура № 61/182-П від 04.04.2025 р., платіжна інструкція № 751 від 04.04.2025 р., акт № 61/182-П надання послуг від 07.04.2025 р.

Аналізуючи все вищенаведене суд вказує на те, що з наданих доказів на обґрунтування судових витрат позивача, можливо встановити, що здійснений позивачем переклад документів саме на виконання ухвали суду від 24.03.2025 року про залишення позову без руху стосується справи №420/7907/25 та виконаний після проголошення ухвали та вартість такого перекладу є сума у розмірі 11562.00грн та переклад здійснено тих документів, які надавались суду на усунення недоліків позову.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача та здійснення ним перекладу суд дійшов до висновку щодо задоволення заяви представника позивача про компенсацію судових витрат.

Позивачем до суду надано платіжну інструкцію №743 від 14.03.2025 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн. з Одеської митниці.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» до Одеської митниці задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000224/1 від 27.11.2024 р..

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларацій митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2024/000486 від 27.11.2024 р.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на переклад документів 11562,00грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Базарна, буд. 49, кв. 3), ).

Відповідач - Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) .

Суддя Е.А.Іванов