Справа № 760/12560/24
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову від невідомої дати, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою його притягнуто вперше до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову від невідомої дати, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою його притягнуто вдруге, за неявку по повістці на 08 травня 2024 року, до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП; зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити позивача з розшуку з реєстраційної системи «Оберіг» та інших інформаційно-облікових систем як ухилянта від явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повістками (проходження військово-лікарської комісії).

Свої вимоги мотивує тим, що 07 травня 2024 року в денний час в громадському місті Солом`янського району міста Києва його зупинили для перевірки документів працівники поліції й повідомили, що він перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки він повторно притягнутий до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Після цього, його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де невідома особа у військовій формі вручила йому протокол без номера та без вказівки дати складення цього протоколу, який має назву: «Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210 частина друга Кодексу України про адміністративні правопорушення», у тексті якого було зазначено, що до ІНФОРМАЦІЯ_4 доставлено громадянина без вказівки фамілії, імені та по батькові правопорушника, який згідно з відомостями АІТС «Оберіг» рахується в розшуку за вчинення під час дії особливого періоду та оголошеної мобілізації, порушення «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які є додатком № 2 до Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

При цьому, розділ протоколу, в якому вказуються свідки правопорушення заповнений не був, право передбачене статтею 63 Конституції України йому не роз`яснювалось, його підпис в даній графі відсутній, також, не було йому роз`снено права на надання пояснень. Військовий змусив його поставити підпис в розділі, в якому вказано, що особі повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в кабінеті № 209, однак дату та час розгляду адміністративної справи в даному протоколі внесено не було та додатково не повідомлено.

Разом з тим, повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 ні він, ні члени його сім`ї не отримували, а також оповіщення про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 не було і за місцем його роботи.

Крім того, про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві буде розглядатись адміністративна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності він також належним чином не повідомлявся. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210 КУпАП у встановленому законом порядку не отримував.

Також, повторної повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві він не отримував, про розгляд адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за повторну неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином не повідомлявся, постанову за результатами розгляду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП йому вручено не було.

Окрім того, повістка про необхідність прибуття 08 травня 2024 року без вказівки часу явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві не відповідає вимогам Додатку № 11 постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не була вручена позивачу особисто в руки під розписку, а була кинута у поштову скриньку, про що він не знав.

У повістці № 109067 визначено, що позивачу наказано з`явитися 08 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , але не вказано на котру годину йому необхідно прибути та для проведення яких дій: уточнення облікових даних, проходження військово-лікарняної комісії чи призову по мобілізації в даній повістці також не визначено.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності було здійснено з порушенням процедури, встановленої чинним законодавством, повістки про виклик не було доставлено за три робочі дні до часу розгляду адміністративних справ та взагалі не повідомлено позивача про розгляд справ про притягнення його до адміністративної відповідальності, про складання протоколів, що передували винесенню оскаржуваних постанов невідомо, не було роз`яснено та надано можливість позивачу скористатися правами, встановленими статтею 268 КУпАП. Крім того, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вищевказаних обставин потягло за собою безпідставне внесення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 його до спеціальної бази « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з оголошенням його в розшук.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2024 року для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії: матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210 КУпАП; матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП.

Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.

12 серпня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що з моменту оголошення загальної мобілізації, 24 лютого 2022 року позивач, будучи військовозобов`язаним, до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, облікові дані не поновлював, військово-лікарську комісію для визначення стану придатності не проходив.

Такі протиправні дії вчинялися позивачем у період з у період з 20 лютого 2022 року по 07 травня 2024 року.

07 травня 2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Під час складання постанови позивач не зазначав про причини свого неприбуття до ТЦК та СП, та підстав для непроходження ним ВЛК, а також не поновлення облікових даних, не пояснив чому з моменту оголошення загальної мобілізації, маючи мобілізаційний припис, до ТЦК та СП не з`явився.

При цьому, будь-яких доказів про обставини, які виключали б склад адміністративного правопорушення, ним під час розгляду адміністративної справи надано не було, зокрема, підтверджуючих документів про поновлення ним облікових даних, а також наявності підстав для непроходження ним ВЛК. Таких доказів і не надано суду.

Крім того, під час розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено його права, про що свідчить підпис на протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, його було повідомлено про час та місце розгляду справи, будь-яких додаткових клопотань або заяв позивач не заявляв, додаткових пояснень відмінних від тих, про які зазначив ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не надавав.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а сама постанова законною та не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, представник просив відмовити у задоволенні позову.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

Разом з тим, відповідачем не було надано до суду доказів, витребуваних ухвалою суду від 04 червня 2024 року, однак подано клопотання про продовження строку на подання доказів.

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року було продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для подання доказів. Встановлено строк у п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для подання доказів.

Зазначену ухвалу було отримано відповідачем 09 квітня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку документа до електронного кабінету, проте, на момент розгляду справи по суті витребувані документи суду надані не були, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом установлено, що відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210 частиною другою КУпАП без номеру та зазначення дати його складення, відповідно до якого до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві доставлено ОСОБА_1 , який згідно з відомостями АІТС «Оберіг» рахується в розшуку за вчинення під час дії особливого періоду та оголошеної мобілізації, порушення «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які є додатком № 2 до «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року.

У вказаному протоколі вказано, що позивач вчинив правопорушення передбачене частиною другою статті 210 КУпАП. Його повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в кабінеті № 209, без зазначення дати та часу розгляду.

Вбачається, що протокол складений підполковником ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 210 КУпАП (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 210 КУпАП (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, згідно з Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, що діє і на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом другим пункту першого Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 цього Додатку 2 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У свою чергу, передумовою для виникнення в особи обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є отримання ним повістки про виклик.

Пунктом 32 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 встановлено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, Служби зовнішньої розвідки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання шляхом вручення під їх особистий підпис у картках первинного обліку повісток.

Отже, враховуючи вищевикладені положення, на момент винесення оскаржуваних постанов норми діючого законодавства вимагали, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до наведеного вище Порядку № 1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не були встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає, що він не порушував правил військового обліку, а при розгляді справи були допущені істотні порушення.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил військового обліку, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210 КУпАП, відповідачем не надано, хоча у відзиві останнім визнано, що 07 травня 2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП, про що складено відповідну постанову.

Зокрема, відповідачем не надано суду копії вищевказаної постанови, з якої вбачалося б можливим встановити обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності, хоча судом було зобов`язано надати вказаний документ, однак вимоги ухвали суду були проігноровані.

Зі змісту наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідачем зазначено про порушення позивачем Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку №1487, однак не конкретизовано яким чином та в якій частині позивач порушив зазначені Правила, тобто не визначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Крім того, лише з 19 травня 2024 року, у зв`язку з набранням 18 травня 2024 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року було встановлено 60-денний строк для виконання громадянами України обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, а оскаржувана постанова була винесена відповідачем до набрання чинності вказаного Закону, тобто, коли строк виконання таких правил не був обмежений часом.

Доказів того, що з часу введення воєнного стану в Україні та оголошення загальної мобілізації позивач отримував повістку (чи іншим чином був повідомлений) про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві відповідачем не надано. Розписки з особистим підписом відповідача про те, що він отримав повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві у визначені в них дату та час, матеріали справи не містять.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову від 07 травня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві підполковником ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Щодо вимоги про скасування постанови від невизначеної дати про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210 КУпАП, то матеріали справи не містять будь-яких належних доказів, що така постанова відносно ОСОБА_1 була складена, оскільки з відзиву вбачається, що відповідачем визнається лише складення постанови за частиною другою статті 210 КУпАП у зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку в особливий період.

З диспозиції частини другої статті 210 КУпАП вбачається, що склад адміністративного правопорушення становлять порушення правил військового обліку, вчинені повторно, а також вчинені в особливий період.

Посилання позивача на те, що постанову за частиною другою статті 210 КУпАП складено відносно нього у зв`язку з повторним вчиненням ним адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Будь-яких доказів повторності порушення правил військового обліку матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині скасування постанови за частиною першою статті 210 КУпАП, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити, що така постанова дійсно була винесена.

Що стосується вимог про визнання оскаржуваних постанов протиправними та зобов`язання відповідача виключити позивача з розшуку, то вони не підлягають задоволенню, оскільки повноваження суду при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, зводяться до права на залишення без змін, скасування рішення або зміну заходу стягнення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позову та відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 139, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 07 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. М. Ішуніна