Справа № 160/14715/25
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди:
-навчання в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т.Абакумова з 01.09.1996 по 07.06.2000;
- період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з26.05.2016по 31.05.2016, з 27.08.2016 по 31.12.2016, таз 27.09.2016 по 30.09.2016 на ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» Міністерства енергетики України на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті;
- період роботи з 25.07.2022 по 23.04.2025 (день подачі заяви на призначення пенсії) на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірника підземного повним робочим днем під землею;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 16.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пільгову пенсію.
В обґрунтування позову зазначив, що має достатню кількість спеціального стажу роботи, що дає йому право на отримання пенсії за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відмова відповідача у призначенні такої пенсії є незмістовною та такою, що порушує соціальні права, гарантовані Конституцією України. За викладених обставин просить задовольнити позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що 16.04.2025 року позивач звернувся із заявою до органів ПФУ для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням відповідача №95 від 23.04.2025 року позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового і пільгового стажу, та у зв`язку з відсутністю інформації, щодо неодержання пенсії в рф.

У рішенні також зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 25.07.2022 згідно із довідки від 16.04.2025 року №330, оскільки вказаний період не відповідає періоду трудової діяльності позивача. Також до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1996 по 07.06.2000 з тих підстав, що вказаний період перетинається із періодом роботи.

Згідно із роздруківки ПФУ РС-право, до спеціального стажу позивача не зараховані періоди роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з26.05.2016по 31.05.2016, з 27.08.2016 по 31.08.2016, таз 27.09.2016 по 30.09.2016.

Будь-яким підстав відмови у вчиненні цих дій оскаржене рішення не містить. На зазначено цього відповідачем й під час розгляду справи у суді.

При вирішені спору суд виходить із того, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, частиною третьою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

В силу статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Крім того, згідно із частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається обсяг прав та обов`язків у органів пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Судом встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем надавалися, крім трудової книжки - диплом про навчання.

Як вбачається з диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 від 07.06.2000 року, який виданий позивачеві, в якому зазначено, що останній безперервно навчався в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т.Абакумова з 01.09.1996 по 07.06.2000 за спеціальністю «технологія підземної розробки корисних копалин».

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно записів трудової книжки позивача, в період навчання позивач проходив виробничу у період з 29.12.1999 по 19.04.2000 року, який до речі зарахований відповідачем до спеціального стажу позивача, що підтверджується розрахунком форми РС-право (а.с.24).

Після отримання диплому, 23.06.2000 року позивач був прийнятий на ДВАТ «Шахта «Південнодонбаська №1» Міністерства палива та енергетики України за набутою професією горноробочим по ремонту горних вироботок з повним робочим днем в шахті.

Проте, період навчання у повному обсязі не зарахований до спеціального стажу позивача, а саме: з 01.09.1996 по 28.12.1999 року та з 20.04.2000 по 07.06.2000 року, в той час як положення статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" обумовлюють зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти як до загального трудового стажу, так і до стажу, що дає право на пільги, при дотриманні однієї умови перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, і зазначена умова позивачем дотримана.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що період навчання позивача з 01.09.1996 по 28.12.1999 року та з 20.04.2000 по 07.06.2000 року має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на роботу за набутою професією гірничого майстра підземного не перевищує трьох місяців.

Оскільки, період навчання, який співпав із періодом виробничої практики з 29.12.1999 по 19.04.2000 року, зарахований до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Із приводу позовних вимог щодо не зарахування до спеціального стажу позивача періодів роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з 26.05.2016 по 31.05.2016, з 27.08.2016 по 31.08.2016, таз 27.09.2016 по 30.09.2016 суд зазначає, що жодних мотивів із приводу вчинення цих дій матеріали справи не містять.

Між тим, як уже попередньо зазначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, згідно з записами трудової книжки позивача, останній з 01.01.2002 по 31.12.2002. з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з 26.05.2016 по 31.05.2016, з 27.08.2016 по 31.08.2016 (а не по 31.12.2016 року як помилково зазначає позивач) та з 27.09.2016 по 30.09.2016 працював на ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ДП «Донепьквугілля» Міністерства енергетики України на посаді гірничого майстра з повним робочим днем в шахті, а з 25.07.2022 працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлограпвугілля» на посаді гірника підземного повним робочим днем під землею, у зв`язку з чим такий має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки записи трудової книжки позивача повністю підтверджуються зайнятість позивача не посадах, праця на яких дає право на призначення пенсії згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із зазначенням відомостей про роботу із повним робочим днем під землею.

Із приводу посилань відповідача на відсутність документів, що підтверджують виплату пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації суд зазначає, що це не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні, при цьому, що відповідачем не з`ясовано питання та не встановлено факту виплати пенсії позивачу пенсійними органами російської федерації.

Також аналіз наведених норм законодавства в контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення. Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

До того ж, розірвання дипломатичних відносин з рф, звернення органів ПФ України до компетентних органів рф для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №95 від 23.04.2025 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання з 01.09.1996 по 28.12.1999 року та з 20.04.2000 по 07.06.2000 року, а також періодів роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з 26.05.2016 по 31.05.2016, з 27.08.2016 по 31.08.2016, з 27.09.2016 по 30.09.2016 та з 25.07.2022 по 23.04.2025 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пільгову пенсію з урахування правової оцінки, наданої у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна