Справа № 520/3092/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 р. Справа № 520/3092/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 14.04.25 у справі № 520/3092/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова () щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Харківським окружним адміністративним судом 26.06.2019 видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 12.06.2022.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Замінено боржника - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 3 під., 2 пов.) у виконавчому листі № 520/3092/19 від 10.05.2019, виданому Харківським окружним адміністративним судом 02.07.2019.

21.03.2025 до Харківського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано заяву про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, шляхом зміни способу та порядку виконання рішення суду, що виражається у стягненні з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахованої різниці в пенсії у розмірі 53487,99 грн.

В обґрунтування заяви головним державним виконавцем зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 59445956 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 520/3092/19, виданого 02.07.2019 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 04.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копії відповідної постанови направлено рекомендованою кореспонденцією сторонам виконавчого провадження. 28.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження. 02.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 41 Закону України Про виконавче провадження. 18.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. 24.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження. 26.09.2024 постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження визнано незаконними дії державного виконавця Нагорної К. В. щодо винесення постанови про завершення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження та скасовано її. 26.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 26.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду № 520/3092/19 від 08.11.2019, якою замінено боржника Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у виконавчому листі № 520/3092/19 від 10.05.2019, виданому Харківським окружним адміністративним судом 02.07.2019. 22.10.2024 державним виконавцем, в ході проведення виконавчих дій, встановлено факт невиконання боржником рішення суду та в порядку виконання ст. 63 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу у відповідності до вимог ст. 75 Закону України Про виконавче провадження в розмірі 5100,00 грн, та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. 10.02.2025 державним виконавцем, в ході проведення виконавчих дій, встановлено факт невиконання боржником рішення суду та в порядку виконання ст. 63 Закону України Про виконавче провадження та винесено постанову про накладення штрафу у відповідності до вимог ст. 75 Закону України Про виконавче провадження в розмірі 10200,00 грн. Державним виконавцем отримано лист ГУ ПФУ в Харківській області від 18.10.2024 вих. №2000-0308-5/183587, де повідомлено наступне: На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі № 520/3092/19 ОСОБА_1 : - в межах негайного виконання виплачено пенсію за квітень 2017 року у розмірі 1502,22 грн у липні 2019 року; - нараховано пенсійні виплати за період з 01.05.2017 по 30.11.2018 у сумі 35675,66 грн, з яких відповідно до п.4 Порядку №1165 виплачено 4490,22 грн (в тому числі у листопаді 2022 року - 530,00 грн, у грудні 2022 року - 2,18 грн, у липні 2023 року - 557,32 грн, у вересні 2023 року - 2093,00 грн, у жовтні 2023 року - 1303,00 грн, у листопаді 2023 року - 4,10 грн, у грудні 2023 року - 0,62 грн); - нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.04.2017 по 30.11.2018 у сумі 22302,55 грн. Станом на даний час залишок невиплачених коштів складає 31185,44 + 22302,55 = 53487,99 грн, які будуть виплачуватися у вищезазначеному Порядку № 1165. 22.10.2024 державним виконавцем, в ході проведення виконавчих дій, встановлено факт невиконання боржником рішення суду та в порядку виконання ст. 63 Закону України Про виконавче провадження та винесено постанову про накладення штрафу у відповідності до вимог ст. 75 Закону України Про виконавче провадження в розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. 10.02.2025 державним виконавцем, в ході проведення виконавчих дій, встановлено факт невиконання боржником рішення суду та в порядку виконання ст.63 Закону України Про виконавче провадження та винесено постанову про накладення штрафу у відповідності до вимог ст. 75 Закону України Про виконавче провадження в розмірі 10200,00 грн. За таких обставин, з метою усунення обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, недопущення порушення строків здійснення виконавчого провадження й забезпечення належного виконання рішення, є необхідність у зміні та встановленні способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/3092/19, що набрало законної сили 11.06.2019.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року заяву Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі №20/3092/19 та встановлено спосіб виконання вказаного рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахованої різниці в пенсії у розмірі 53487,99 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 та прийняти постанову, якою відмовити головному державному виконавцю у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі № 520/3092/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 по 30.11.2018 включно, з нарахуванням компенсації втрати частині доходів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. На виконання рішення суду в частині негайного виконання ОСОБА_1 в липні 2019 виплачена пенсія за квітень 2017 в розмірі 1502 гривні 22 копійки. ОСОБА_1 нараховані пенсійні виплати за минулий період у розмірі 35675, 66 грн. та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 22302 гривні 55 копійок. Суми пенсійних виплат за минулий період обліковуються у переліку отримувачів виплат за минулий період, сформованому згідно з п. 2 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 1 Порядку пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджет Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Відповідно до Порядку, в межах бюджетних призначень, ОСОБА_1 нараховані до виплати пенсійні кошти у загальному розмірі 11573 гривні 22 копійки. Станом на теперішній час залишок пенсійних виплат за рішенням суду складає 46404 гривні 99 копійок. Разом із тим, відповідач зауважує, що виконання рішення суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Отже, виконання рішення суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, стверджує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Приписами статті 7 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Разом з тим Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024 за №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 12.06.2022.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Замінено боржника - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 3 під., 2 пов.) у виконавчому листі № 520/3092/19 від 10.05.2019, виданому Харківським окружним адміністративним судом 02.07.2019.

Із матеріалів справи встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі № 520/3092/19, що набрало законної сили, виконано частково. ГУ ПФУ в Харківській області здійснило позивачу нарахування пенсії. Разом із тим, згідно розрахунку, складеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області станом на 18.10.2024, невиплачена сума пенсії заявника після її перерахунку на підставі рішення суду у даній справі склала 53487,99 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області зазначає, що розмір залишку на момент розгляду заяви становить 46404,99 грн, однак ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано доказів здійснення виплат, за рахунок яких сума заборгованості зменшилась до зазначеного розміру.

Отже, на даний час заборгованість з нарахованої позивачу пенсії складає 53487,99 грн, яка не виплачена.

Таким чином рішення суду ГУ ПФУ в Харківській області виконано тільки в частині здійснення нарахування ОСОБА_1 пенсії у сумі 53487,99 грн, тоді як на даний час не виконано в частині виплати на користь ОСОБА_1 нарахованої пенсії.

Тобто рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі № 520/3092/19, яке набрало законної сили, не виконується вже більше шести років.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зміни способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі № 520/3092/19 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нарахованої різниці в пенсії у розмірі 53487,99 грн.

Колегія суддів зазначає, що наведені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Тобто особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Отже, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви головного державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 520/3092/19.

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява №70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява №14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Отже, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на виплату пенсії.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведені положення процесуального законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу у справі слід залишити без змін.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі № 520/3092/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк