Справа № 600/2910/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2910/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2016 по 15.09.2016, з 18.09.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць);

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.03.2018 по 10.08.2018, з 15.07.2022 по 13.02.2025 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (базовий місяць);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за періоди з 01.01.2016 по 15.09.2016, з 18.09.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за періоди з 01.03.2018 по 10.08.2018, з 15.07.2022 по 13.02.2025 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (базовий місяць).

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог указаної ухвали суду позивачем подано позовну заяву в новій редакції, в якій, обґрунтовуючи вимоги позову в частині, які стосуються індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 10 серпня 2018 року та з 15 липня 2022 року по 13 лютого 2025 року із застосуванням базового місяця березень 2018 року, позивач вказав, що за вказані періоди відповідач не нарахував і та виплатив усіх належних йому сум індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі.

Крім цього позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що представник позивача двічі звертався до відповідача з адвокатськими запитами з метою отримання відомостей про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення позивача за період проходження служби, оскільки при звільненні позивач отримав певну суму коштів, однак не міг установити наявність або відсутність порушення його прав на виплату індексації грошового забезпечення у належному розмірі. У зв`язку з тим, що за результатами розгляду першого адвокатського запиту представника позивача, поданого у лютому 2025 року, відповідач не надав чіткої інформації про виплачені суми індексації, представник ОСОБА_1 вдруге звернувся до військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом, відповідь на який отримано від відповідача 19 березня 2025 року. Лише з відповіді на другий адвокатський запит було видно, що індексація грошового забезпечення за спірні у даному позові періоди виплачувалась позивачу не в повному розмірі.

Надаючи оцінку доводам заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зауважує таке.

Як зазначалось судом в ухвалі від 24 червня 2025 року, до спірних у даній справі правовідносин підлягає застосуванню стаття 233 Кодексу законів про працю України, яка містить спеціальні для даних спірних правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року Кодексу законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відтак, до даних спірних правовідносин, які охоплюють період з 19 липня 2022 року по 13 лютого 2025 року, підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Як вбачається зі змісту позову та доданих до нього матеріалів, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 лютого 2025 року №167-ОС ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 14 лютого 2025 року. Справи та посаду здав 12 лютого 2025 року.

Дослідженням змісту довідки-доведення про грошове забезпечення та інші доходи, нараховані при звільненні ОСОБА_1 , судом встановлено, що з такою довідкою позивача було ознайомлено 13 лютого 2025 року, про що міститься відповідна відмітка з його підписом. При цьому у вказаній довідці міститься інформація про суми нарахованої індексації грошової забезпечення за період проходження у військовій частині НОМЕР_2 .

Враховуючи викладене, перебіг строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (в частині позовних вимог, що охоплює період з 19 липня 2022 року по 13 лютого 2025 року) почався з 14 лютого 2025 року - наступного дня з дати ознайомлення позивача з довідкою-доведенням про грошове забезпечення та інші доходи, нараховані при звільненні.

Разом з цим, як стверджує позивач (його представник) у заяві про поновлення строку звернення до суду, відповідач при здійсненні кожної виплати грошового забезпечення впродовж періоду проходження служби не надавав позивачу повідомлення про розмір та види виплаченого грошового забезпечення. Після звільнення з військової служби позивачу не було достовірно відомо, чи було виплачено індексацію грошового забезпечення у повному розмірі, у зв`язку з чим представником позивача і було подано адвокатські запити з метою отримання відповідної інформації. Зокрема, як вбачається зі змісту адвокатського запиту від 10 березня 2025 року, в такому представник позивача просив надати інформацію або належним чином завірені копії документів, що підтверджують відомості про розрахунок виплачених сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 до моменту звільнення зі служби.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 21 березня 2025 року (справа №460/21394/23) наголосив, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Отже, саме дата вручення позивачу зазначеного документа і є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду. При цьому визначення моменту вручення грошового атестата (іншого письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні) як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності (пункти 77-79 постанови).

З огляду на викладене, враховуючи, що фактично про порядок розрахунку сум індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби позивач (його представник) дізнався лише у березні 2025 року (після отримання відповіді на другий адвокатський запит від 10 березня 2025 року), суд приходить до висновку про те, що вказані обставини дійсно унеможливили позивача звернутися до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом у межах встановленого законом строку.

Крім цього, суд враховує, що згідно з частиною першою ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, на переконання суду, позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а тому його заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; даний спір виник із публічно-правових відносин; спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, клопотання у позові про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 121, 122, 171, 248, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

3. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

4. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

5. Справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

6. У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

7. У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

8. У разі подання позивачем відповіді на відзив, встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які повинні відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк