Справа № 160/30750/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30750/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/30750/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 роки у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарня при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посаді «медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні» та з 16.10.2014 по 31.01.2024 роки у КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро» у подвійному розмірі;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 роки у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарня при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посаді «медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні» та з 16.10.2014 по 31.01.2024 роки у КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро» у подвійному розмірі та перерахувати пенсію з 16.10.2024 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» з 01.01.2004 по 13.10.2014, а також з 16.10.2014 по 31.01.2024 в КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року в адміністративній справі №160/30750/24 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 роки у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посаді «медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні» та з 16.10.2014 по 31.01.2024 роки у КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро» у подвійному розмірі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 роки у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посаді «медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні» та з 16.10.2014 по 31.01.2024 роки у КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро» у подвійному розмірі. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 2020 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

16.10.2024 позивач через свого представника звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила провести перерахунок пенсії, з урахуванням періодів роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 та з 16.10.2014 по 31.01.2024 у подвійному розмірі.

13.11.2024 листом №61143-44895/П-01/8-0400/24 «Про надання інформації» Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування означених в заяві періодів в подвійному розмірі.

З відповіді відповідача вбачається, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2004 розраховується в подвійному розмірі для визначення права на пенсію, а при обчисленні страхового стажу враховується в одинарному розмірі. Таким чином, зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 та з 31.01.2024 по 16.10.2014 немає підстав.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом № 1788-ХІІ.

Відповідно до преамбули Закону №1058-IV цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час виникнення спірних правовідносин діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Судом встановлено, що згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці з 01.01.2004 по 13.10.2014 та з 16.10.2014 по 31.01.2024 ОСОБА_1 працювала в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посадах медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні та в КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро».

Відповідачем не заперечується, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11.02.2025 у справі № 420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність права у позивачки на зарахування стажу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 13.10.2014 роки у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) - Спеціалізованій туберкульозні лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз» на посаді «медсестри маніпуляційного кабінету туберкульозної лікарні, старшої медичної сестри Туберкульозної лікарні» та з 16.10.2014 по 31.01.2024 роки у КЗ «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері», правонаступниками якого є КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія», та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпро» у подвійному розмірі

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 по справі № 689/872/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/30750/24- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов