Справа № 420/25843/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25843/23

Перша інстанція суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:

- визнання незаконним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 », яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана»;

- визнання незаконним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 », яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року задоволено позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому позивач просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як судом першої інстанції не враховано особливостей проходження військової служби в умовах дії воєнного стану, а також визначених в оскаржуваних наказах підстав їх видання.

При цьому, на переконання апелянта, у межах спірних правовідносин позивача двічі правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наслідком невиконання ним своїх посадових обов`язків.

Крім того, апелянт зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яку стягнуто з нього судом першої інстанції, є завищеною.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовослужбовцем Збройних сил України.

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18 вересня 2023 року, позивача, начальника групи сил підтримки ВЧ НОМЕР_1 , який наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (по особовому складу) від 08 вересня 2023 року № 181 призначеного на посаду ВЧ НОМЕР_2 , вважати таким, що з 18 вересня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 », за порушення військової дисципліни, а саме невиконання посадових обов`язків, щодо інженерного облаштування позицій, не усунення вказаних недоліків у встановлені терміни, керуючись ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою запобіганню подібного в подальшому, наказано, зокрема за порушення вимог ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 », за порушення військової дисципліни, а саме невиконання посадових обов`язків, щодо інженерного облаштування позицій, не усунення вказаних недоліків у встановлені терміни, керуючись ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою запобіганню подібного в подальшому, наказано, зокрема за порушення вимог ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Не погоджуючись з правомірністю накладених дисциплінарних стягнень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позову, так як відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних наказів, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В свою чергу, Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Згідно преамбули Дисциплінарного статуту ЗСУ, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців може бути накладено таке дисциплінарне стягнення, як сувора догана.

При цьому, згідно ст. 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно ст. 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Крім того, Статут внутрішньої служби ЗСУ затверджено Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Згідно ст. 11 Статут внутрішньої служби ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності наказу Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 » та наказу Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26 серпня 2023 року № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

В даному випадку, наказом Військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2023 року № 299 накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани за порушення вимог ст. 11 та ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а саме за невиконання посадових обов`язків щодо інженерного облаштування позицій.

Крім того, наказом Військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2023 року № 300 накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани за порушення вимог ст. 11 та ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а саме за невиконання посадових обов`язків щодо інженерного облаштування позицій та допущену бездіяльність щодо усунення виявлених недоліків у встановлені терміни.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що оскаржувані накази не містять належного обґрунтування, а як наслідок є протиправними та підлягають скасуванню.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позову, у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, з вищевикладених норм матеріального права вбачається, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що оскаржувані накази, окрім загального висновку про невиконання позивачем своїх посадових обов`язків щодо інженерного облаштування позицій, не містять викладу фактичних обставин вчинення позивачем спірних порушень, що унеможливлює встановлення місця, часу та умов за яких позивачем не виконано своїх посадових обов`язків.

Крім того, в оскаржуваних наказах відсутнє обґрунтування вини позивача, визначення характеру дій (бездіяльності) позивача та наслідків, які мали чи могли мати місце у межах спірних правовідносин, а також переконливих і зрозумілих мотивів обрання виду дисциплінарного стягнення для позивача, з урахуванням попередньої поведінки позивача, тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Між тим, враховуючи, що у межах спірних правовідносин не проводилось службового розслідування, колегія суддів позбавлена можливості встановити вказані обставини з матеріалів службового розслідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість, а як наслідок протиправність оскаржуваних наказів.

При цьому, колегія суддів не приймає додаткового обґрунтування оскаржуваних наказів, що повідомлено суб`єктом владних повноважень до суду у своїх процесуальних документах, оскільки такі обставини, з посиланнями на відповідні докази, мали зазначатись в оскаржуваних наказів.

З іншого боку, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суб`єктом владних повноважень порушень вищевикладені приписи Дисциплінарного статуту ЗСУ та двічі притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення суворої догани, за вчинення позивачем одного порушення (невиконання посадових обов`язків щодо інженерного облаштування позицій).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з аналізу вищевикладених норм процесуального права вбачається, що сторони у справі, крім суб`єктів владних повноважень, мають право на розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, розмір таких витрат визначається з урахуванням складності справи, значення справи для сторони, змісту та обсягу наданих адвокатом послуг, на підставі доказів, що відображають детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В свою чергу, враховуючи викладене, складені адвокатом процесуальні документи та обсяг затраченого часу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність компенсації позивачу за рахунок суб`єкта владних повноважень витрат на професійну допомогу у визначеному судом розмірі (2 500,00 грн).

Враховуючи викладене, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи, достатніх для скасування його рішення, не допущено.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук