Справа № 420/30619/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 05.07.2024 № 72, зобов`язання призначити пенсію за вислугу років, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в м. Києві від 05.07.2024 № 72 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункта «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з часу звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику, яка безпосередньо виконувала роботу з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом з 16.02.2006 по 11.10.2017 відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням, оскільки згідно з записами в її трудовій книжці та Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.09.2024 № НОКРВП-196/521 Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» вона відпрацювала 11 років 7 місяців 25 днів на посаді чергової по станції та виконувала роботи з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом, що передбачено за пунктом «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Списками професій і посад, які затверджені Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 та її діяльність була безпосередньо пов`язана з роботою на Одеській залізниці, що також підтверджується трудовою книжкою та цілим рядом первинних документів, на підставі яких видані відповідні довідки.

(б) Позиція Відповідача

16.10.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник звернув увагу, що пунктом 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, якщо на день набуття чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 №2148-VII, тобто станом на 11.10.2017 вони мають вислугу років та страховий стаж, необхідний для призначення такої пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 1788-IІХ. Відповідно до пункту а статті 55 Закону №1788-XII право на призначення пенсії за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах: жінки після досягнення 50 років, за наявності страхового стажу - 20 р., з них не менш ніж 10 років на зазначеній роботі.

З урахуванням наведеного, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11.10.2017, то страховий стаж повинен становити 20 років, з них не менш ніж 10 років на зазначеній роботі. Страховий стаж позивача становить 33 роки 06 місяців 07 днів та пільговий стаж відсутній. При цьому, представник звернув увагу, що Довідки № ДНК-196/14 від 19.03.2024 та № НОТ-04/04 від 10.06.2024 видані АТ Українська залізниця не враховані для зарахування періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки посада та група (клас) вказані в довідках не відповідають списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 583).

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та не мало законних підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно п. 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, а тому позовна вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування Рішення № 72 від 05.07.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

(в) Відповідь на відзив

22.10.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у поданому адміністративному позові.

ІІІ Процедура та рух справи

01.10.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.03.2025 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві до участі у справі, як другого відповідача у справі; розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

21.03.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-IІХ.

На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області винесено рішення № 72 від 28.03.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та спеціального стажу.

Позивач 26.04.2024 повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону № 1788-IІХ.

На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області винесено Рішення № 72 від 03.05.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, в зв`язку з тим, що заявник не звільнений з посади, що дає право на таку пенсію, так як пенсія за вислугу років призначається з дня звернення за умови звільнення з посади, що дає право на таку пенсію.

27.06.2024 позивач знову звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону № 1788-IІХ.

До вказаної заяви позивач додала:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- паспорт громадянина України;

- документи про місце проживання (реєстрації);

- архівну довідку № НАСа-179/П-183 від 26.04.2024;

- довідку № НОТ-04/01 від 23.04.2024;

- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 12.07.1991.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, та прийнято оскаржуване рішення № 72 від 05.07.2024, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням змін, внесених Законом України № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року), оскільки відсутній необхідний спеціальний стаж.

У вказаному рішенні відповідач також зазначив, що Довідки № ДНК-196/14 від 19.03.2024 та № НОТ-04/04 від 10.06.2024 видані АТ Українська залізниця не враховані для зарахування періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки посада та група (клас) вказані в довідках не відповідають списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 583). Довідка з місця роботи, в якій вказано, що посада, на якій працює по теперішній час не відповідає переліку посад, які дають право на вислугу років відсутня.

Не погоджуючись із прийняттям оскаржуваного рішення, позивач звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2№ наступного змісту: «Особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України».

Тобто, пенсія за вислугу років згідно із нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначається за умови наявності у особи станом на 11 жовтня 2017 року визначеного Законом України «Про пенсійне забезпечення» страхового і спеціального стажу.

За змістом статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1788-ХІІ пенсія за вислугу років встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них. Їх особливістю є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.

Приписами статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Пунктом «а» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, що діяла до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі Закон № 911-VIII), було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній»(далі - Порядок №637) встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи особи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, необхідне у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.

Так, спірним в рамках розгляду даної справи є питання щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 16.02.2006 по 11.10.2017.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.07.1991 суд встановив, що позивач:

- 16.02.2006 переведена учнем чергового по залізничній станції;

- 17.05.2006 допущена до самостійної роботи черговим залізничної станції після складання іспитів;

- 02.01.2024 дію трудових відносин продовжено на станції Чорноморська позакласна Одеського та Херсонського регіону у складі виробничого персоналу служби роботи станції й регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

- 19.02.2024 переведена черговим по парку станції Чорноморська позакласна Одеського та Херсонського регіону виробничого штату служби роботи станцій.

Крім того, відповідно до довідки від 10.01.2024 № ДНК-1-01 позивач з 16.02.2006 (наказ № 26 від 16.02.2006) працює у виробничому підрозділі «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» і займає посаду чергового по залізничній станції Чорноморська.

Згідно з архівною довідкою від 05.02.2024 № ДНАСа-П/54 в наказах по особовому складу начальника станції Чорноморська Одеської залізниці:

- наказ 16.02.2006 № 26 «Приймальник поїздів 5 розряду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переведена учнем чергового по залізничній станції Чорноморська з 16 лютого 2006 року»;

- наказ 15.05.2006 № 48 « ОСОБА_1 переведена (допущена до самостійної роботи) черговим по залізничній станції Чорноморська з 14 травня 2006 року».

Відповідно до довідки від 10.06.2024 № НОТ-04/04, виданої позивачу про затверджену групу (клас) з оплати праці станції Чорноморська виробничого штату служби «Роботи станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», за період:

2006 по теперішній час група (клас) позакласна.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.09.2024 № НОКРВП-196/521 підтверджується, що позивач працювала повний робочий день на станції Чорноморська позакласна, Одеська область, Іванівський район, с. Нові Шомполи за період з 16.02.2006 по 11.10.2017 виконувала роботи з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом за посадою черговий по станції, які передбачені за пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Списками професій і посад, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 за період з 16.02.2006 по 11.10.2017 11 років 7 місяців 25 днів.

Згідно з роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років», відповідно до статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Постановою №583 затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

При цьому, цим Списком передбачено, що право на призначення пенсії за вислугою років мають особи, які працювали на посаді чергового по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом.

Дійсно, у трудовій книжці позивача зазначена посада «черговий по залізничній станції», проте у довідці про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Одеським регіональним управлінням відділу управління персоналом Служби кадрової та соціальної політики від 19.09.2024 № НОКРВП-196/521 наявне підтвердження, що позивач виконувала роботи з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом за посадою черговий по станції.

Класифікатором професій ДК 003:2005, затвердженим наказом Державного стандарту України від 26 грудня 2005 року №375, визначено назву професії «черговий по залізничній станції», код КП 3119, код ЗКППТР 21172 (додаток А до Класифікатору професій ДК 003:2005).

Пунктом 1.2. Класифікатора професій ДК 003:2005 визначено, що цей Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Класифікатором визначено, що від назв, зазначених у додатках А і Б, можуть утворюватися похідні назви робіт та посад доданням похідних слів, а також зазначено, що останніми можуть утворюватися та застосовуватися похідні слова до професій, за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду професії.

Тобто, назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови фактичного дотримання лаконічності викладення та якщо інше не передбачено у самому Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.

Відтак, уточнюючою довідкою підтверджено, що позивач виконувала роботи з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом за посадою черговий по станції, що дає позивачу право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Враховуючи підтвердження підприємством, на якому працювала позивач, її право на пенсію за вислугу років, суд дійшов висновку, що посада позивача «черговий по залізничній станції» відноситься до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, а тому користується правом на пенсію за вислугу років.

За таких обставин, період роботи позивача з 16.02.2006 по 11.10.2017 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-XII.

Таким чином, оскаржуване рішення від 05.07.2024 № 72 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправним та таким, що належить до скасування.

Разом з тим саме ГУ ПФУ в м. Києві як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-XII, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1, є суб`єктом владних повноважень, який має призначити пенсію позивачу.

Викладене свідчить, що у ГУ ПФУ в Одеській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо зарахування спірних періодів до спеціального стажу позивача та призначення пенсії за вислугу років.

За таких підстав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з часу звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику, яка безпосередньо виконувала роботу з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом з 16.02.2006 по 11.10.2017 відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.07.2024 № 72 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункта «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з часу звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику, яка безпосередньо виконувала роботу з приймання, відправлення і пропускання поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом з 16.02.2006 по 11.10.2017 відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

4.У задоволенні решти вимог відмовити.

5.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять),20 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Суддя Оксана БОЙКО