Справа № 360/609/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року справа №360/609/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенко І.В., секретаря судового засідання Яцук К.В., за участю третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 р. у справі № 360/609/25 (головуючий І інстанції С.В. Кисіль) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі позивач, ) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, ВДВС), третя особа ОСОБА_1 (далі третя особа, ОСОБА_1 ), в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 березня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на ГУ ПФУ в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 43089091 за виконавчим листом № 2а/434/27/14, виданим Артемівський районний суд м. Луганська 15 квітня 2014 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною та скасував постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27 грудня 2023 року ВП № 73300369 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у розмірі 5100,00 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Третя особа, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що з описової та мотивувальної частині постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а, вбачається, що судом встановлено, що Третя особа є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, є інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання, яке пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в УПФ Артемівського районі м. Луганська, отримує пенсію по інвалідності, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за період часу з 26.08.86 р. по 07.10.86 р., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

У матеріалах пенсійної справи позивача знаходиться довідка про заробітну плату № 01-15/238 від 21.05.2003 року, від 14.05.2003 р., розрахунок заробітної плати № 01 15/239 від 21.05.2003 року, видатковий касовий ордер № 54 від 29.04.2003 р. про перерахунок пенсії, згідно наказу № 20 від 25.04.2003 р., що видані підприємством Луганські електричні мережі та засвідчені начальником відділу ПФУ в Артемівському районі м. Луганська "копія вірна", заяви позивача про перерахунок пенсії від 14.05.2003 р., від 23.05.2003 р.

Управлінням ПФУ в Жовтневому районі м. Луганська на виконання Постанови та за зверненням УПФУ в Артемівському районі м. Луганська (оскільки підприємство знаходиться у Жовтневому районі м. Луганська) проведено зустрічну перевірку довідки про заробітну плату позивача № 01-15/238 від 21.05.2003. Перевірку проведено в трудовому архіві підприємства Луганські електричні мережі ТОВ "Луганськобленерго" та за її результатами складено акт від 07.09.2012 р., в якому зроблено висновок про відсутність в особовій справі позивача первинних документів, на підставі яких видано довідку про заробіток № 01-15/238 від 21.05.2003, а тому розмір пенсії позивача УПФУ в Артемівському районі м. Луганська з 01.03.2013 було розраховано у зменшеному розмірі, без врахування п. 3 та п. 9 Порядку.

Підставою для звернення до суду у справі № 434/2374/13-а стало те, що Пенсійним Фондом розмір пенсії з 01.03.2013 було розраховано у зменшеному розмірі, без врахування п. 3 та п. 9 Порядку.

Пенсійний Фонд на виконання постанови суду від 06.02.2014 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2013 із застосуванням вищезазначених документів, із заробітної плати, визначеної за роботу в зоні відчуження за період з 01.09.1986 по 09.09.1986, як найбільш вигідний, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 14,53073.

Розрахунок заробітної плати для обчислення розміру пенсії: 0,00087 грн (збережений середньомісячний заробіток) + 0,00453 грн (за дні роботи в зоні) + 0,00272 грн (премія 60%)= 0,00812 грн - 0,00050 грн (оплата за роботу у вихідний день) = 0,00762 грн.; 0,00762 грн /9 днів х 25,4 = 0,02151 грн.

До обчисленої суми відповідно до п.п. 4 п. 3 та п. 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 23.11.2011 № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додано оплату за роботу у вихідний день 0,00050 грн та премію 0,00400 грн : 0,02151 грн + 0,00050 грн + 0,00400 грн = 0,02601 грн.

Коефіцієнт заробітної плати: 0,02601 грн/0,00179 грн (середньомісячна заробітна плата у 1986 році) = 14,53073.

Зазначена обставина не відповідає дійсності оскільки УПФУ самостійно змінило індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з - 16.75978 із заробітної плати в зоні відчуження за період з 02.10.1986 року по 07.10.1986 року за період (який є найбільш вигідним та застосовувався для обрахування моєї пенсії до порушення мого права УПФУ) на меншій та невигідний для нього -14,53073, за період з 01.09.1986 по 09.09.1986.

Різниця в застосуванні зменшеного коефіцієнту складає 1651,41 грн.

Також, Пенсійний Фонд самовільно зменшив розмір фактичної заробітної плати зоні відчуження з якої визначається пенсія, що підтверджується довідкою (заробітна плата) неповний шестиденний з 01.01.2004 (з пенсійної електронної справи).

Скаржник зазначає, що не повернувши розмір індивідуального коефіцієнту (16,75978) для розрахунку пенсії і місяць розрахунку пенсії (жовтень 1986 року) не можна вважати, що Пенсійний Фонд виконав рішення суду та відновив його становище повернувши належне йому право «restitutio i№ i№tegrum» тому штраф накладений постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.03.2025 року в розмірі 5100,00 грн. на Пенсійний Фонд за невиконання рішення суду у виконавчому проваджені № 43089091 є законним. У випадку Пенсійного Фонду накладений на нього штраф за невиконання рішення суду відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», та статті 129-1 Конституції України оскільки є стимулюючою ознакою до примусу виконати рішення суду з соціальних питань.

Крім того, рішення суду у справі №434/2374/13-а в резолютивній частині не зобов`язує та не надає право Пенсійному Фонду самостійно обирати для обрахунку пенсії ОСОБА_1 індивідуальний коефіцієнт, місяць роботи в зоні ЧАЕС, а лише констатує в мотивувальній частині, що з 01.03.2013 було розраховано у зменшеному розмірі, без врахування п. 3 та п. 9 Порядку, тому порушене право ОСОБА_1 підлягає відновленню.

Третя особа в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-ц (2а/434/27/14), з урахуванням ухвали Артемівського районного суду м. Луганська від 14 квітня 2014 року, визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 на підставі відомостей про заробітну плату за виконання робіт в зоні відчуження ЧАЕС та основному місцю роботи; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська з 01 березня 2013 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до положень пунктів 4, 5 та пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 23 листопада 2011 року № 1210, із застосуванням документів що маються у матеріалах його пенсійної справи наданих філією ВАТ Луганськобленерго Луганські електричні мережі у 2003 році з перерахунку заробітної плати за час перебування у 3 зоні відчуження у 1986 році.

На виконання постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року, судом 15 квітня 2014 року видано виконавчий лист у справі, який заявником пред`явлено до примусового виконання.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 15 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 43089091 з примусового виконання постанови суду.

Ухвалою Першотравенський міський суд Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року у справі № 434/2374/13-а задоволено заяву ОСОБА_1 та замінено боржника у виконавчому проваджені - Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська, на ГУ ПФУ в Луганській області.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19 листопад 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 43089091 замінено боржника з Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська на ГУ ПФУ в Луганській області.

Листом від 05 грудня 2024 року № 1200-0305-8/31063 боржник повідомив відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що за наявною інформацією з підсистеми ІКІС ПФУ: Призначення та виплата пенсій (ППВП) ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа та отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної за положеннями статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Електронну пенсійну справу ОСОБА_1 взято на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01 серпня 2014 року. Паперова пенсійна справа ОСОБА_1 залишились на окупованій з 2014 року території. В електронній пенсійній справі ОСОБА_1 № 48 наявна інформація про проведення в програмному забезпеченні АСОПД/КОМТЕХ-W з 01 березня 2013 року перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до положень пунктів 4, 5 та пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 23 листопада 2011 року № 1210, із застосуванням документів що були в матеріалах його пенсійної справи, наданих філією ВАТ Луганськобленерго Луганські електричні мережі у 2003 році з перерахунку заробітної плати за час перебування у 3 зоні відчуження у 1986 році, на виконання постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а. Заборгованість за період з березня 2013 року по травень 2014 року у розмірі 39979,20 грн за наявною інформацією з підсистеми ІКІС ПФУ: Призначення та виплата пенсій (ППВП) виплачено у червні 2014 року. Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а виконано.

До листа надана інформація з підсистеми ІКІС ПФУ: Призначення та виплата пенсій (ППВП) щодо перерахунку пенсії з 01 березня 2023 року та виплати заборгованості з пенсії за період з березня 2013 року по травень 2014 року у розмірі 39979,20 грн.

07 лютого 2025 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено вимогу за № 371, якою зобов`язано боржника надати до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у строк до 11 лютого 2025 року інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду.

Листом від 10 лютого 2025 року № 1200-0305-8/3756 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а виконано у повному обсязі. Також зазначено, що листом ГУ ПФУ в Луганській області від 05 грудня 2024 року № 1200-0305-8/31063 надавалась інформація та підтверджуючі документи щодо виконання зазначеної постанови суду.

17 лютого 2025 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено вимогу за № 485, якою зобов`язано боржника надати до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у строк до 21 лютого 2025 року інформацію щодо арифметичного розрахунку, проведеного на виконання рішення суду із значенням розрахунку індивідуального коефіцієнта за період з 2012 року по теперішній час із зазначенням місяця розрахунку за час перебування стягувача у 3 зоні відчуження у 1986 році.

Листом від 21 лютого 2025 року № 1200-0305-8/4711 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що в матеріалах електронної пенсійної справи № 48 наявні копії документів: довідка, видана філією ВАТ Луганськобленерго Луганські електричні мережі, про заробітну плату за роботу по ліквідації аварії на ЧАЕС в зоні відчуження; розрахунки заробітної плати № 01-15/239 від 21 травня 2003 року, видані філією ВАТ Луганськобленерго Луганські електричні мережі; наказ ВАТ Луганськобленерго Луганські електричні мережі № 20 від 25 квітня 2003 року; видатковий касовий ордер № 54 від 29 квітня 2003 року.

Відповідно до зазначених документів підприємством проведено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження з 23 серпня 1986 року по 08 жовтня 1986 року. Розрахунок проведено як працівнику, відрядженому у зону відчуження, з урахуванням підвищеної тарифної ставки на 100 %, збільшеної до 60% премії, оплати за роботу у вихідні дні. Розрахунок проведено за роботу у III зоні небезпеки: 3 дні серпня 1986 року, 9 днів вересня 1986 року та 6 днів жовтня 1986 року. Додатково зазначена премія без місяця нарахування у розмірі 400 карб.

На виконання постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01 березня 2013 року із застосуванням вищезазначених документів, із заробітної плати, визначеної за роботу в зоні відчуження за період з 01 вересня 1986 року по 09 вересня 1986 року, як найбільш вигідний, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 14,53073.

Розрахунок заробітної плати для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 :

- 0,00087 грн (збережений середньомісячний заробіток) + 0,00453 грн (за дні роботи в зоні) + 0,00272 грн (премія 60 %)= 0,00812 грн 0,00050 грн (оплата за роботу у вихідний день) = 0,00762 грн.

- 0,00762 грн /9 днів х 25,4 = 0,02151 грн.

До обчисленої суми відповідно до підпункту 4 пункту 3 та пункту 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 23 листопада 2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додано оплату за роботу у вихідний день 0,00050 грн та премію 0,00400 грн: 0,02151 грн + 0,00050 грн + 0,00400 грн = 0,02601 грн.

Коефіцієнт заробітної плати: 0,02601 грн / 0,00179 грн (середньомісячна заробітна плата у 1986 році) = 14,53073.

Заборгованість за період з березня 2013 року по травень 2014 року у сумі 39979,20 грн за наявною інформацією з підсистеми ІКІС ПФУ: Призначення та виплата пенсій (ППВП) виплачено у червні 2014 року. Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а виконано в повному обсязі згідно з резолютивною частиною рішення суду.

Як слідує із постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а зобов`язання відповідача щодо розрахунку та застосування коефіцієнту заробітної плати для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 відсутнє.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 березня 2025 року ВП № 43089091 за невиконання рішення суду на ГУ ПФУ в Луганській області на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція №512/5).

Відповідно до статті 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404 встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.28 Закону №1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404.

Відповідно до частин 1-3 вказаної статті, за рішеннями, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З текстуального викладу статті 63 Закону № 1404-VIII можна зрозуміти, що на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення без поважних причин. Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.

Не менш важливо у цьому зв`язку пам`ятати також і про засади виконавчого провадження, зокрема - у контексті цієї справи - про такі з них, як справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мали б теж слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.

Також, зміст наведених норм указує, що правовий підхід щодо застосування положень частини другої статті 15 у взаємозв`язку зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» у правовідносинах, що стосуються застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу необхідно формувати через призму оцінки змісту зобов`язальної частини виконавчого документа, яка повинна відповідати резолютивній частині судового рішення, та аналізу причин, з якими боржник пов`язує неможливість виконати судове рішення.

Це означає, що у разі, якщо резолютивна частина судового рішення є нечіткою за змістом, тобто коли вона є незрозумілою як для осіб, стосовно яких його ухвалено, так і для тих, хто здійснює його виконання, через що рішення суду неможливо виконати примусово або є імовірність неправильного його виконання, рішення державного виконавця про застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу (у зв`язку з невиконанням ним цього рішення) у таких випадках є передчасним.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2024 року справа №560/17588/23, від 03 квітня 2024 року справа № 620/6019/23.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно п.1,2 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції №512/5, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

З аналізу вказаних норм випливає, що накладення штрафу за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Законом №1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт умисного невиконання рішення суду та наявність вини з невиконання цього рішення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20,

Верховний Суд в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 7 липня 2019 року у справі №420/70/19, від 23 травня 2018 року у справі №537/3986/16-а, від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Луганській області рішення суду у справі № 360/343/23 в установлений державним виконавцем строк фактично виконано.

Так, ГУПФУ з 01 березня 2013 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії із застосуванням при перерахунку вищенаведених документів, із заробітної плати, визначеної за роботу в зоні відчуження за період з 01 вересня 1986 року по 09 вересня 1986 року, як найбільш вигідний, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 14,53073; заборгованість за період з березня 2013 року по травень 2014 року на виконання постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а у розмірі 39979,20 грн виплачено у червні 2014 року.

У постанові Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а відсутнє зобов`язання щодо розрахунку та застосування коефіцієнту заробітної плати для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що стягувач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 06 лютого 2014 року у справі № 434/2374/13-а, які полягають у застосуванні зменшеного індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії, та зменшеного розміру фактичної заробітної плати зоні відчуження, з якої визначається пенсія.

Так, суд звертає увагу, що позивач в разі не згоди з розрахунком відповідача на виконання рішення суду має право звернутися до суду з новою позовною заявою (якщо ці питання не були предметом судового розгляду).

Суд наголошує, що позивач у межах справи не звертався до суду з питання зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без застосування зменшеного індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії, та зменшеного на думку позивача розміру фактичної заробітної плати в зоні відчуження, з якої визначається пенсія. Указане питання не було предметом розгляду у справі.

Суд зауважує, що вимоги позивача у цій частині, можуть бути заявлені окремим адміністративним позовом та повинні оцінюватися судом на предмет правомірності таких вимог.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для накладення штрафу за невиконання рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

Викладене свідчить про протиправність оскаржуваної постанови, а тому судом вірно задоволено позов в цій частині.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 р. у справі № 360/609/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано колегією суддів 16 липня 2025 року.

Головуючий суддя Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Геращенко