Справа № 440/11740/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 р.Справа № 440/11740/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 18.04.25 у справі № 440/11740/24

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі також позивач за первісним позовом, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також відповідач за первісним позовом, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути податковий борг зі сплати адміністративних штрафів та штрафних санкцій у розмірі 34000,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 (далі також - позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ГУ ДПС у Полтавській області (далі також відповідач за зустрічним позовом), у якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 за №5 /а.с. 79-80/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог за первісним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.09.2022 за №5.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Полтавській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, рішення ухвалене за недоведеності обставин, які мають значення для справи.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Полтавській області зазначило, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не взяв до уваги той факт, що станом на дату звернення ГУ ДПС у Полтавській області до суду з позовом про стягнення податкового боргу ФОП ОСОБА_1 не вживав заходів щодо оскарження податкового повідомлення-рішення форми «С» № 5 від 08.09.2022; податкова вимога форми «Ф» № 0-1631 від 04.05.2023 в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалась, а отже податковий борг, нарахований ФОП ОСОБА_1 на підставі податкового повідомлення-рішення форми «С» № 5 від 08.09.2022, є правомірним та підлягає стягненню. Звертає увагу, що позивачем пропущено строк на оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.09.2022 за № 5 у судовому порядку.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ГУ ДПС у Полтавській області задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

ФОП ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Полтавській області на підставі Наказу від 03.08.2022 за № 1050-П та направлень від 03.08.2022 №1735, №1736 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, з 04.08.2022 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2019 по дату закінчення перевірки, тривалістю 10 діб.

Результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 оформлено актом від 15.08.2022 за №3072/16/31/РРО/ НОМЕР_1 /а.с. 17-18/, за висновком якого встановлено порушення, зокрема: ч. 21 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 за №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями) роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами суб`єктом господарювання без наявності у нього відповідних ліцензій.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 за № 5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 34000,00 гривень /а.с. 15/.

З огляду на несплату ФОП ОСОБА_1 штрафу, 04.05.2023 сформовано податкову вимогу №0-1631, якою повідомлено адресата про наявність податкового боргу у розмірі 35708,00 грн /а.с. 12/.

Стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку боржника у примусовому порядку, контролюючий орган ініціював спір у цій справі, заявивши вимогу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 коштів за податковим боргом у сумі 34000,00 грн.

Скориставшись правом на оскарження рішень ГУ ДПС у Харківській області у судовому порядку, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у загальному розмірі 34000,00 грн за порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України /далі - ПК України/. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР /далі - Закон №481/95-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №481/95-ВР, алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203; тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування; місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом сьомим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

У цій справі вимоги за первісним позовом пов`язані зі стягненням з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 34000,00 грн, а вимоги за зустрічним позовом стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення від 08.09.2022 за №5, на підставі якого відповідний борг виник.

Перевіряючи відповідність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 08.09.2022 за №5 вимогам до правомірності індивідуальних правових актів суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Спірним податковим повідомленням-рішенням ФОП ОСОБА_1 притягнуто до фінансової відповідальності за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії.

Так, у ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , магазин, встановлено, що суб`єктом господарювання здійснювалася реалізація алкогольних напоїв без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 09.06.2020 реалізовано алкогольних напоїв (перелік вказано у додатку №1 до акта фактичної перевірки від 15.08.2022) на загальну суму 158,00 грн.

Водночас податковий орган зазначив, що попередня ліцензія від 29.05.2019 №1901430 з терміном дії з 09.06.2019 по 08.06.2020 включно, наступна ліцензія від 02.06.2020 з терміном дії з 10.06.2020 по 09.06.2021 включно.

Також представник ГУ ДПС у Полтавській області зазначив, що 10.06.2021 суб`єкт господарювання реалізував алкогольних напоїв (перелік вказано у додатку № 1 до акта фактичної перевірки від 15.08.2022) на загальну суму 518,00 грн; попередня ліцензія від 02.06.2020 з терміном дії з 10.06.2020 по 09.06.2021 включно, наступна ліцензія від 19.05.2021 з терміном дії з 11.06.2021 по 10.06.2022 включно.

Крім того, в ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що суб`єктом господарювання здійснювалася реалізація тютюнових виробів без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а саме: 10.06.2021 реалізовано тютюнових виробів (перелік вказано у додатку №1 до акта фактичної перевірки від 15.08.2022) на загальну суму 334,00 грн (попередня ліцензія від 02.06.2020 за №2001205 з терміном дії з 10.06.2020 по 09.06.2021 включно, наступна ліцензія від 19.01.2021 за № 2101096 з терміном дії з 11.06.2021 по 10.06.2021 включно) за відсутності ліцензії.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам податкового органу, колегія суддів ураховує, що у матеріалах справи наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, видані ГУ ДПС у Полтавській області, зокрема:

- ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 29.05.2019 №1901430 терміном дії з 09.06.2019 до 09.06.2020 /а.с. 168 - зі звороту/;

- ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 02.06.2020 №2001420 терміном дії з 10.06.2020 до 10.06.2021 /а.с. 167 - зі звороту/;

- ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 02.06.2020 №2001205 терміном дії з 10.06.2020 до 10.06.2021 /а.с. 167/.

Тож матеріалами справи підтверджена наявність у ФОП ОСОБА_1 ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у спірний період.

У постанові від 25.04.2018 у справі №815/4720/16 Верховний Суд дійшов висновків, що терміни дії ліцензій особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця. З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензіях їх кінцевої дати дії «до» та положень Конвенції, здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій є правильним.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 04.12.2018 у справі №820/2208/18, від 22.01.2019 у справі №803/926/17, від 07.02.2019 у справі №803/630/17, від 18.04.2019 у справі №815/1871/16.

Зважаючи на зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 здійснювалась у період дії відповідних ліцензії, оскільки останнім днем дії ліцензії є день, зазначений у такій ліцензій, а не день, що йому передує (як помилково вважав податковий орган).

З огляду на встановлені обставини висновок суду першої інстанції про безпідставність застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у загальному розмірі 34000,00 грн за порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами є обґрунтованим і законним.

За викладених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 за зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 08.09.2022 за №5.

За матеріалами справи у зв`язку з оскарженням ФОП ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 08.09.2022 за №5 ГУ ДПС у Полтавській області відкликана податкова вимога від 04.04.2023 за №0-1631, а з ІКП платника виключені відомості про наявність податкового боргу /а.с. 195-197/.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні ГУ ДПС у Полтавській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк на оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.09.2022 за № 5 у судовому порядку, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в ухвалі від 10 грудня 2024 року надав оцінку строкам звернення позивача до суду та з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 за №5 вручене ФОП ОСОБА_1 17.09.2022 /а.с. 14, зі звороту/ і визначений статтею 102 ПК України строк його оскарження наразі не завершився, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє відповідні доводи відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 у справі № 440/11740/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 14.07.2025