Справа № 182/2875/24
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2875/24
Провадження № 2-а/0182/17/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.07.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимоги позивач посилається на те, що він є співвласником магазина-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого у АДРЕСА_1 . Згідно домовленості, охорону даного кафе у нічний час здійснює ОСОБА_2 . Приблизно, в обідній час 14.04.2024 року до нього зателефонував ОСОБА_2 , який попросив вихідні 14.04.2024 року та 15.04.2024 року, на що він погодився та вирішив самостійно здійснювати охорону кафе у нічний час. Приблизно, о 16 год. 00 хв., на а/м AUDI A6, реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить його дружині ОСОБА_3 , разом із своєю дружиною приїхали до кафе, за кермом автомобіля була дружина, так як він взагалі не збирався керувати транспортним засобом, оскільки вживав пиво. Приблизно, о 22 годині, його дружина разом із своєю сестрою поїхали додому на автомобілі сестри, а автомобіль AUDI A6, р.н. НОМЕР_1 , дружина залишила на паркувальному майданчику біля кафе. Разом із товаришем ОСОБА_4 вони ще деякий час перебували в кафе, а потім вийшли до автомобіля. Він вищевказаний автомобіль просто показував товаришу, бо його було придбано лише один день назад. Вони присіли біля автомобіля, подивились, потім він сів на місце водія та почав налаштовувати музику в автомобілі, підлаштовував під себе сидіння, здійснював налаштування додатків мультимедіа, налаштовував світло фар, проте, автомобіль не заводив. Приблизно, через пів години, до них під`їхали працівники поліції та почали звинувачувати його у тому, що він в нетверезому стані керував автомобілем та не мав посвідчення водія. Всі його доводи про те, що він не керував автомобілем, працівниками поліції ігнорувались. Поліцейські почали застосувати до нього фізичну силу та відвезли до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де на нього склали протокол про адміністративне правопорушення та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 311039, винесеної інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Богінським Дмитром Олександровичем (мовою оригіналу): «14.04.2024 року, о 23 год. 31 хв., на вул.Електрометалургів, біля буд.53/1 в м.Нікополь гр. ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування ТЗ Шевченківським райсудом м.Львів від 28.06.2023 року на 1 рік», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Вказаною постановою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави. Так, позивач з постановою не погоджується, виходячи з наступного. Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Як вбачається із Постанови, серії ББА№ 311039, інспектор ВРПП Нікопольського РУП лейтенант поліції Богінський Д.О. не зазначив нормативний акт, який він, начебто, порушив, та за порушення якого настає відповідальність, передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, тобто, поліцейський не зазначив у постанові пункт Правил дорожнього руху, який він не виконав або не дотримався, за що передбачена адміністративна відповідальність, а тому Постанова, серії ББА № 311039, не відповідає вимогам, визначеним частиною другою ст.283 КУпАП. Крім цього, у Постанові, серії ББА № 311039, в графі «До постанови додаються» нічого не зазначено, при тому, що інспектор ВРПП Нікопольського РУП лейтенант поліції ОСОБА_5 здійснював відеофіксацію спілкування. Враховуючи, що його суперечка із працівником поліції виникла з приводу того, що він вказував на безпідставність звинувачення у керуванні транспортним засобом, а поліцейський наполягав на тому, що він керував автомобілем, то, відповідно, належними доказами вчинення адміністративного правопорушення повинні були б бути будь-які докази, визначені ст.251 КУпАП, про наявність яких необхідно було зазначити у Постанові, серії ББА № 311039. Тому, на підставі викладеного, змушений звернутись до суду та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 311039, винесену інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Богінським Дмитром Олександровичем, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, а провадження по адміністративній справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року по даній справу було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання (а.с.10-11) та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач через свого представника скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що складена постанова відносно позивача є законною та свідчить про те, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Тому, на підставі викладеного, представник позивача просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.19-23).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першоюст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом встановлено, що, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 311039, винесеної інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Богінським Дмитром Олександровичем, 14.04.2024 року, о 23 год. 31 хв., на вул.Електрометалургів, біля буд.53/1 в м.Нікополь ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування ТЗ Шевченківським райсудом м.Львів від 28.06.2023 року на 1 рік», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП та вказаною постановою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стали обставини щодо не погодження зі складеною відносно нього постановою, яка є наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, суддя, розглянувши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вини позивача, стороною відповідача до відзиву було надано відео фіксацію, з якою суд ознайомився та встановив факт агресивного поводження позивача і вчинення дій щодо тиску на правоохоронців. Однак, при ухваленні рішення суду, це не є головним фактом встановлення або відсутності вини. Судом, в ході розгляду даної справи, було встановлено, що в спірний період, а саме: 14 квітня 2024 року, окрім даної постанови, яка в рамках розгляду вказаної справи, є предметом оскарження, відносно позивача тим же самим інспектором було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.43-46). При цьому, ОСОБА_1 , не погодившись з прийнятим рішенням відносно нього, до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, яку постановою Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року залишено без задоволення, а постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року залишено без змін (а.с.47).

Тобто, з матеріалів справи вбачається той факт, що постановою, серії ББА № 311039, зафіксовано, що позивач знаходився в нетверезому стані за кермом, тому його твердження про те, що він не керував автомобілем, а просто сидів в салоні, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та підтверджують той факт, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності мали місце, оскільки викладені обставини, як в постанові першої інстанції, так і апеляційної не потребують додаткового дослідження доказів або встановлення обставин, які можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, викладені обставини та досліджені докази судом визнаються як належні, допустимі та достатні, в розумінні положень ст.ст.73, 76 КАС України, та доводять порушення позивача.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал