Справа № 420/7434/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7434/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» з позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000080/2 від 21.02.2025 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000111 від 21.02.2025 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в поданих ним до митного оформлення документах містилися розбіжності, зокрема, документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між компанією VARSOMAR S.A. (продавець) та ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» (Покупець) 14.10.2024 року укладений контракт №15/2024 за умовами якого продавець продає, а покупець купує морожену рибу, асортимент, якість, кількість, вага та ціна якої вказується в Інвойсі (Проформі), приготованому для відвантаження.

З метою митного оформлення товару, поставленого ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» за контрактом №15/2024 від 14.10.2024 року, позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA62U9 від 21.02.2025 року, в якій визначена та заявлена митна вартість товару - риба морожена: мерлуза (хек) південно-західної частини Атлантичного океану SEAFROZEN HAKE HGT, розмірний ряд 150-250 гр/шт, тушка без голови, без хвоста, патрана, не солена, без харчових добавок; вага нетто 25320 кг, виробник: PESCASOL S.A. FV LUCA MARIO, країна походження AR (Аргентина), за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту).

Загальна сума в митній декларації зазначена 54438 дол. США згідно Інвойсу №2533 від 08.01.2025 року. До складу митної вартості товару позивачем додані витрати на транспортування в загальній сумі 25008,20 грн.

Разом з митною декларацією позивачем до митного органу подані документи (графа 44): Сертифікат якості від 21.12.2024 року; Пакувальний лист від 21.12.2024 року; Інвойс №2533 від 08.01.2025 року; Коносамент №HLCUBU від 21.12.2024 року; CMR №8375 від 19.02.2025 року; Навантажувальний документ №8375 від 20.02.2025 року; Міжнародний ветеринарний сертифікат №0961977-1 від 21.12.2024 року; Сертифікат про походження товару №367 від 24.01.2025 року; Платіжна інструкція №5 від 14.11.2024 року (передоплата 16770 дол. США за товар); Платіжна інструкція №9 від 28.01.2025 року (доплата 37668 дол. США за товар); Рахунок на оплату №2104 від 19.02.2025 року про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця ТОВ «МАРЛАЙН»; Довідка про вартість перевезення товару (транспортних витрат) №19-1 від 19.02.2025 року; Контракт №15/2024 від 14.10.2024 року; Договір на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу №30/06/2021 від 30.06.2021 року.

Однак, 21.02.205 року Одеською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000111 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000080/2.

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом - за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості товару, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митного органу договір (контракт), в яких визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, тощо.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №25UA62U9 від 21.02.2025 року Одеською митницею встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. В наданих платіжних інструкціях №5 від 08.01.2025 року та №9 від 28.01.2025 року зазначено посилання на проформу-інвойс Р2533 від 14.10.2024 року, в той час як до митного оформлення надано Інвойс 2533 від 08.01.2025 року; 2) Відповідно до «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, у розділі Б «Складові митної вартості, гривень» зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені ч. 10 ст. 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг за Рахунком про транспортні витрати від 19.02.2025 року №2104 та за Довідкою №19-1 від 19.02.2025 року не надано; 3) Рахунок про транспортні витрати від 19.02.2025 року №2104 укладено між ТОВ «Марлайн» та ТОВ «ДК Візія Оптторг», але у автотранспортній накладній CMR від 19.02.2025 року №8375 фактичний перевізник є інше підприємство - PE SHALAK SERGII; 4) Подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару: Рахунок від 19.02.2025 року №2104 та Довідка №19-1 від 19.02.2025 року не містять умов поставки, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування; 5) Згідно п. 1.1 Контракту №15/2024 від 14.10.2024 року Інвойс є невід`ємною частиною контракту , але в наданому до митного оформлення Інвойсі №2533 від 08.01.2025 відсутнє послання на зовнішньоекономічний контракт.

Позивачем була оформлена та подана нова митна декларація №25UA21U9 від 22.02.2025 року, за якою товар випущений у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що в наданих платіжних інструкціях є посилання на проформу-інвойс Р2533 від 14.10.2024 року, а до митного оформлення наданий Інвойс №2533 від 08.01.2025 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до умов контракту №15/2024 від 14.10.2024 року ціна на товар (морожену рибу) вказується в Інвойсі (Проформі) (п. 1.1, 2.1, 5.1 Контракту), валюта контракту USD (п. 1.3 Контракту), порядок проведення розрахунків за кожну партію товару може змінюватися після поставки товару або передоплатою (п. 5.2 Контракту).

Продавець VARSOMAR S.A виставив позивачу спочатку проформу-інвойс №Р2533 від 14.10.2024 року на поставку товару, орієнтовною вагою 26 тон. Оскільки точна вага товару на час виставлення попереднього інвойсу невідома та може бути визначена лише під час відвантаження, то й ціна за товар в попередньому інвойсі теж вказана не остаточна. З розрахунку за орієнтовну вагу товару 26 тон, ціна за товар була визначена 55900 дол. США.

Відповідно до п. 4.3 Контракту №15/2024 від 14.10.2024 року специфікація супровідних документів повинна бути визначена Сторонами перед кожним відвантаженням Товару. Продавець повинен надати Покупцю документи, зокрема Інвойс (оригінальний документ) та інші.

На виконання умов контракту, за фактом відвантаження товару, продавець VARSOMAR S.A надав позивачу оригінальний інвойс №2533 від 08.01.2025 року, відповідно до якого кількість фактично відвантаженого товару склала 25320 кг, а загальна вартість - 54438 дол. США.

При цьому ціна 2,15 дол. США за 1 кг залишилась незмінною та повністю відповідає ціні попереднього інвойсу №Р2533 від 14.10.2024 року.

З огляду на те, що попередній інвойс №Р2533 від 14.10.2024 року складений лише на запланований та на орієнтовний обсяг поставки товару, та вказана в ньому вартість жодним чином не відповідає вартості імпортованого товару, позивач не подавав його до митного оформлення, а подав оригінальний інвойс №2533 від 08.01.2025 року, який підтверджує всі числові значення складових митної вартості.

Відповідно до платіжних інструкцій позивач сплатив частково вартість товару 14.11.2024 року в розмірі 16770 дол. США та 28.01.2025 року остаточно сплатив 37668 дол. США, що відповідає сумі 54438 дол. США, зазначеній в Інвойсі №2533 від 08.01.2025 року. В графі «призначення платежу» платіжних інструкцій підставою для здійснення оплати зазначений контракт №15/2024 від 14.10.2024 року.

Таким чином, не зазначення в банківському платіжному документі реквізитів інвойсу - не є розбіжністю, та жодним чином не заважало відповідачу перевірити всі складові митної вартості товару, визначеної позивачем.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що позивачем не надано платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг за Рахунком про транспортні витрати від 19.02.2025 року №2104 та за Довідкою №19-1 від 19.02.2025 року, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

На підтвердження витрат на транспортування позивач надав Договір №30/06/2021 від 30.06.2021 року на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу з ТОВ «МАРЛАЙН», Рахунок на оплату №2104 від 19.02.2025 року, Довідку про надання транспортно-експедиційних послуг № 19-1 від 19.02.2025 року та з цих документів вбачається що транспортні витрати на доставку декларованого вантажу в контейнері BMOU9268819 склали 25008,20 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, Митним кодексом України не встановлений конкретний перелік транспортних (перевізних) документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, які необхідно подати декларанту.

Крім того, за умовами договору №30/06/2021 від 30.06.2021 року рахунки ТОВ «МАРЛАЙН» мають бути сплачені протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку. Оскільки рахунок №2104 виставлений позивачу 19.02.2025 року, станом на 21.02.2025 року (тобто на дату митного оформлення) у позивача не виник обов`язок сплати за рахунком та він не був сплачений.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що CMR від 19.02.2025 року №8375 містить дані щодо іншого перевізника - PE SHALAK SERGII, суд звертає увагу на наступне.

Рахунок на оплату транспортних послуг №2104 від 19.02.2025 року виписаний позивачу за договором №30/06/2021 від 30.06.2021 року з ТОВ «МАРЛАЙН». Відповідно до цього договору ТОВ «МАРЛАЙН» є експедитором, який бере на себе зобов`язання за рахунок замовника (позивача) виконати послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів Замовника (позивача) в стандартних 20-ти та 40 фунтових контейнерах по території України та в міжнародному сполученні. Відповідно до п. п. 2.2.2 договору виконавець має право представляти інтереси Замовника (позивача) у взаєминах із залученими третіми особами, а також іншими організаціями, залученими до процесу транспортно-експедиторського обслуговування. Таким чином, у автотранспортній накладній вказано фактичного перевізника, який діяв на замовлення експедитора ТОВ «Марлайн».

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що рахунок від 19.02.2025 року №2104 та Довідка №19-1 від 19.02.2025 року не містять умов поставки, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування, вони є безпідставними, оскільки умови поставки товару зазначені в контракті №15/24 від 14.10.2024 року (CFR Румунія або CFR Литва), що відображено в Інвойсі №2533 від 08.01.2025 року (CFR Constanta, Romania) та в рахунку від 19.02.2025 року №2104 зазначена вартість послуг перевезення за маршрутами м. Констанца, Румунія пп. Орлівка, Україна та пп. Орлівка, Україна м. Одеса, Україна, а в довідці конкретизовано, що включаються до митної вартості товару саме послуги міжнародного транспортного перевезення за маршрутом м. Констанца, Румунія пп. Орлівка, Україна.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що в наданому до митного оформлення Інвойсі №2533 від 08.01.2025 року відсутнє послання на зовнішньоекономічний контракт, слід зазначити, що нормами законодавства не визначення обов`язкових реквізитів Інвойсу та надані до митного органу документи не містять будь-яких розбіжностей, які б свідчили що Інвойс №2533 від 08.01.2025 року не стосується цього контракту, або цієї поставки.

Враховуючи зазначені обставини у Одеської митниці не було підстав, передбачених ч. З ст. 53 Митного кодексу України для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причин для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів за ціною контракту.

Оскільки основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, суд прийшов до висновку, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування іншого методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10500 грн., суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані до суду договір про надання правової допомоги №89 від 03.03.2025 року; укладений між Адвокатським об`єднанням «КОНСЕНСУС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД», додаток №1 від 03.03.2025 року до договору про надання правничої допомоги №89 від 03.03.2025 року, рахунок на оплату №52 від 10.03.2025 року, акт наданих послуг №51 від 10.03.2025 року.

Відповідно до рахунку на оплату №52 від 10.03.2025 року Адвокатським об`єднанням надані такі послуги: правова допомога (підготовка та подання позовної заяви) 7500 грн., правова допомога (підготовка та подання відповіді на відзив) 3000 грн., всього 10500 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності та співрозмірності.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Представником відповідача подане до суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10500 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, спів розмірності.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» (вул. Центральна, буд. 3, с. Нижнє Гусне, Самбірський район, Львівська область, 82564, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000080/2 від 21.02.2025 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000111 від 21.02.2025 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000080/2 від 21.02.2025 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000111 від 21.02.2025 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД» (вул. Центральна, буд. 3, с. Нижнє Гусне, Самбірський район, Львівська область, 82564, ) сплачений судовий збір у розмірі 4844,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Леонід СВИДА