Справа № 756/12087/24
Суддя: Примак-Березовська О. С.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 липня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд м.Києва:

у складі головуючої судді - Примак-Березовської О.С.

секретаря судових засідань - Донеско А.Є.,

за участі представника позивача - Капалкіної І.О.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

І. Короткий виклад позиції позивача та відповідача

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову № 438 від 07 вересня 2024 року, винесену уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністативні правопорушення, а також закрити провадження у зазначеній справі.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постанова № 438 від 07 вересня 2024 року є незаконною, оскільки грунтується на неповному та необ?єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення. Окрім цього, позивач стверджує, що вручення повістки та розгляд адміністративної справи відносно останнього відбувся з грубими порушеннями законодавства, з урахуванням того, що позивач повідомляв про причини відмови у проходженні військово-лікарської комісії, через погане самопочуття.

У відзиві на позов представник відповідача Куделя В.В. заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що твердження позивача про порушення його прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є способом захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У відповідь на відзив представник позивача Камінський А.В. звертає увагу на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача. Крім того, зауважує, що службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 не дотримано встановлених законом вимог щодо проведення мобілізації.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засідання представник позивача Капалкіна І.О. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суть спору сторін зводиться до оскарження постанови про притягнення особи до адміністативної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для відмови у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу № 438 від 07 вересня 2024 року, складеного офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Києві, був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської експертизи.

Зі змісту протоколу вбачається, що позивач відмовився від отримання направлення про проходження військово-лікарської комісії з підстав поганого самопочуття, що міститься в поясненях особи до протоколу та зазначено в акті про відмову від проходження військово-лікарськох комісії (а.с.93,94)

У зв`язку з чим, на підставі протоколу про адміністартивне правопорушення №438, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 постановлено рішення №438 від 07 вересея 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та накладено штраф у сумі 17000 грн.

В поясненнях позивач додав, що не мав наміру ухилятись від проходження військово-лікарської комісії, однак станом на день вручення напралення не мав при собі необхідної медичної документації, яка підтвердила б його стан здоров`я, про що повідмоляв службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, ОСОБА_1 зазначив, що зареєстрований у місті Черкаси, а тому мав проходити медичний огляд за направленням відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

13 травня 2025 року позивач отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії в застостунку «Резерв+» Міністерства оборони України від ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації, однак, маючи обов`язок уточнити свої персональні дані у визначений строк, не виконав цього обов`язку через центри надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2011 року має певні фізичні обмеження за станом здоров`я, у зв`язку з чим потребує періодичного лікування та постійного огляду у лікарів (а.с.8-62).

Також судом встановлено, що на дату винесення постанови позивач не був зарезервований, однак з січня 2025 року є працівником критичної інфраструтури, тому має відстрочку від проходження військової служби.

ІV. Мотиви та зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною 2 статті 55 Конституції України та статтею 5 КАС України.

Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської,Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Із початком широкомасштабної військової агресії рф фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин 5 та 6 статті 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направленняна військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (пункт 74).

Контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки (пункт 78).

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ (пункт 3.5 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 № 402).

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Підпунктом 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку), встановлено обов`язок перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 23 Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Абзацом 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

У відповідності до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КупАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частиною 1 статті 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої такий винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, не врахував вимоги чинного законодавства щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема, не з`ясував чи наявні в особи медичні документи щодо стану здоров`я для об`єктивного проходження ВЛК, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували доводи позивача, а також вказана інформація не міститься в акті про відмову від проходження військово-лікарської комісії та у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що відмова у проходженні ВЛК через погане самопочуття і відсутність медичної документації є за своїм змістом двома різними істотиними обставинами, які підлягають доказуванню.

Крім того, суд зазначає, що позивач, будучи військово зобов`язаним, не оновив особисті дані у встановленому законом порядку, що унеможливлює отримання уповноваженими особами медичних даних ОСОБА_1 .

Також, суд відхиляє доводи позивача щодо можливості проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби виключно за місцем реєстрації, враховуючи положення Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають право вручати повістки за місцем фактичного перебування громадянина, а не лише за місцем реєстрації.

Суд вважає належними доказами протокол та постанову № 438 від 07 вересня 2024 року, винесених уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідачем під час складання зазначених протоколу та постанови дотримано вимоги статтей 235 та 245 КУпАП України, на відміну від позивача, який не спростував зазначені доводи і не довів підставу своїх позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа не дотрималася вимог 280 КУпАП та не врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, а тому позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

На підставі ст.ст. 5, 9, 72-77, 94, 242-248, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Залишити без задоволення адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 10 липня 2025 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА