Справа № 569/5259/25
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5259/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області 17 березня 2025 року в системі «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 (з обслуговування Рівненського району) полку Управління патрульної поліції в Рівненській області про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення закриття провадження по справі, стягнення судових витрат (який був сформований 16 березня 2025 року).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2025 року адміністративний позов позивача залишено без руху та надано термін для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

21 березня 2025 року позивач подав до Рівненського міського суду Рівненської області заяву про усунення недоліків позовної заяви та саму позовну заяві (в новій редакції) за його позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та поновити процесуальний строк на звернення до суду; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (щодо адміністративного стягнення, накладеного за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі) серії ЕНА № 4165255 від 28 лютого 2025 року, винесену капралом поліції Мельником Володимиром Васильовичем 2 взвод 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, як протиправну; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП; стягнути з відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на його користь судові витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) 00 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

02 лютого 2025 року інспектором взводу №2 роти 1 УПП в Рівненській області ДПП рядовим поліції Мельником В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 516449 з якої вбачається, що 02 лютого 2022 року об 06:25 год. в м.Рівне, вул.Драгоманова, 6, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила користування зовнішніх світлових приладів, а саме керував транспортним засобом в якого колір зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкцій ТЗ встановленого світло жовтого кольору, чим порушив п.31.4.3 а ПДР. Прийняте по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погодившись з даною постановою позивач 03 лютого 2025 року подав до УПП в Рівненській області ДПП у порядку статей 287-296 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Рівненській області ДПП майором поліції В.Савіним від 12 лютого 2025 року, постанову в справі про адміністративне правопорушення БАД №516449 від 02.02.2025, винесену відносно ОСОБА_1 , за порушення вимог частини 1 статті 121 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. скасовано, справу надіслано на новий розгляд.

Повідомленням від 12.02.2025 №3301/41/30-2025 ОСОБА_1 було запрошено до підрозділу УПП в Рівненській області для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення на 28 лютого 2025 року за адресою м.Рівне, вул.Степана Бандери, 14А.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4165255 від 28 лютого 2025 року (місце розгляду м.Рівне, вулиця Степана Бандери, 14А) винесеної поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області рядовим поліції Мельником В.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , транспортний засіб DACIA LOGAN НОМЕР_1 власник ОСОБА_2 , 02 лютого 2005 року 06:52:00 м.Рівне, вул.Драгоманова, водій керував ТЗ у темну пори доби з технічною несправністю зовнішніх світлових приладів, а саме встановлені лампи жовтого світла фар, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, чим порушив п.31.4.3а ПДР України та ДСТУ 3649:2010 п.6.1.5., чим порушив п.31.4.3.ПДР керування водієм ТЗ, що має не справ. зовн. світл. приладів (темної пори доби) з якими відпов. до встанов. правил експл. його заборон., переобл. з поруш. відповід. правил, норм і станд. Стаття, частина статті КУпАП: ст.121 ч.1. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: штраф 340 грн.

28 лютого 2025 року позивач, повторно, не погодившись з винесеною відносно нього постановою, подав до УПП в Рівненській області ДПП заяву про скасування постанови серії ЕНА № 4165255 по розгляду справи від 28.02.2025, як незаконну; закриття провадження у справі та доручення перевірки дій поліцейського підрозділу моніторингу.

03 березня 2025 року було винесено рішення по вищезазначеній скарзі, копія якого була направлена позивачу по справі.

Рішенням старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Рівненській області ДПП майором поліції В.Савіним від 07 березня 2025 року, постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 4165255 від 28.02.2025, винесену відносно ОСОБА_1 , за порушення вимог частини 1 статті 121 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу, на суму 340 грн. залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення виходячи з наступного.

В своїй позовній заяві та безпосередньо в судовому засіданні, позивач повністю підтримав викладені обставини у позові та додатково надав суду пояснення, що він є власником прав на керування транспортними засобами згідно посвідчення водія НОМЕР_3 , котре видане 17 червня 1999 року ДАІ МВС-УМВС м.Дубно. О 06 год. 52 хв. 02 лютого 2025 року він керував транспортним засобом DACIA LOGAN, р.н. НОМЕР_1 , 2006-го року виробництва та був зупинений в м. Рівне по вул. Драгоманова, 6 співробітниками поліції взводу 2 роти 1 батальйону 2 (з обслуговування Рівненського р-ну) полку УПП в Рівненській обл. ДПП, Капралом поліції Мельником Володимиром Васильовичем та його колегами, що були на чергуванні. Його звинуватили у порушенні ПДР України, а саме пункту 31.4.3 (а) ПДР України експлуатація транспортного засобу з технічною несправністю зовнішніх світлових приладів (встановлені лампи жовтого світла фар) та ДСТУ 3649:2010 п. 6.1.5, чим порушив п. 31.4.3а ПДР України. Згідно з цим була винесена постанова серія БАД № 516449 від 02.02.2025 р. , котра була скасована та 28.02.2025 року була винесена оскаржувана ним постанова Серії ЕНА № 4165255. Вважає, що постанова серії серія ЕНА № 4165255 від 28.02.2025 року є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю з тих підстав, що вказане рішення є незаконним, оскільки відсутній склад правопорушення, а дії працівника поліції були явно упередженні. Свою позицію обґрунтовує, зокрема, тим, що капрал поліцій, котрий виносив постанову ОСОБА_3 проігнорував його клопотання про неправильне використання ДСТУ 3649:2010 в своїй роботі для складання постанови так як в ДСТУ 3649:2010 чітко прописані НОРМАТИВНІ ПОСИЛАННЯ на ДСТУ UN/ECE R 48-02:2002 Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно установлення пристроїв освітлення та світлової сигналізації (Правила ЕЭК ООН № 48-02:2001, IDT), що був прийнятий 24 липня 2002 року і набув чинності 1 січня 2003 року - втратив чинність 1 квітня 2006 року - на заміну йому було прийнято ДСТУ UN/ECE R 48-02:2004, який набув чинності з 1 квітня 2006 року - втратив чинність 1 січня 2017 року. На заміну йому було прийнято ДСТУ UN/ECE R 48:2014 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації», який набув чинності з 1 січня 2017 року чинний по даний час. Цей стандарт гармонізований з Правилами ЄЕК ООН № 48, версії 06. У ДСТУ UN/ECE R 48:2014 визначені вимоги до координат кольоровості (x, y) у системі CIE 1931 для білого кольору фар, а також до колірної температури фар. Зокрема, для білого світла координати кольоровості мають відповідати наступним умовам: x: від 0,31 до 0,44, y: від 0,33 до 0,42. Ці вимоги забезпечують стандартизацію кольору фар для безпеки дорожнього руху. Який посилається на міжнародні стандарти, такі як ECE R48 колірна температура для білих фар становить від 3000 К до 6400 К (Кельвінів) ці значення забезпечують, що світло фар буде сприйматися як біле і відповідатиме вимогам безпеки на дорогах. Дане клопотання зафіксовано у відеоматеріалі по розгляду справи, як доказ. Капрал поліції Мельник В.В. підтвердив відсутність доказів - зокрема відхилень показників колірності до білого світла фар, а також координат колірності (x, y) у системі CIE 1931 транспортного засобу DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 2006-го року виробництва, та відсутність обладнання для проведення технічної експертизи з оцінки вчиненого правопорушення. Дане клопотання зафіксовано у відеоматеріалі по розгляду справи, як доказ. Крім того, капрал поліції Мельник В.В. при винесенні постанови проігнорував ст. 251 КУпАП доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані законним шляхом. Відповідно до п. 2.13 ПДР України, у разі технічної несправності повинно бути проведене дослідження або експертиза Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.03.2025 3 керувався власними припущеннями згідно ст. 252 КУпАП, що порушує законність даної постанови. Крім того, оскаржувана постанова суперечить вимогам процесуального закону так, як не містить даних (доказів), які підтверджують наявність адміністративного правопорушення.

На спростування вказаних обставин, представником відповідача в судовому засіданні було повністю підтримано поданий відзив на позовну заяву та письмові пояснення по справі, які останній просив суд врахувати при винесенні рішення. Додаткового представник відповідача суду пояснив, що 28 травня 2025 року працівником УПП в Рівненській області ДПП було винесено оскаржувану у даній справі позивачем постанову, згідно якої 02 лютого 2025 року о 06 год. 52 хв. в м.Рівне по вул. Драгоманова, 6, водій керував транспортним засобом у темну пору доби з технічною несправністю зовнішніх світлових приладів, а саме встановлені лампи жовтого світла фар, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, чим порушив п.31.4.3.а ПДР України та ДСТУ 3646:2010 п.6.1.5., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. Пунктом 6.1.5. ДСТУ 3646:2010 передбачено, що колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, в якій зазначено, що фара ближнього світла має бути білого кольору. Пункт 7.1.1. ДСТУ 3646:2010 вказує, що відповідність вимогам, зокрема п.6.1.5. визначається візуально. Тому твердження представника позивача в тій частині, що у поліції відсутні фотометричні прилади для вимірювання колірної температури ламп ближнього світла фар, та відповідно визначення яка колірна температура у ламп ближнього світла фар транспортного засобу без спеціальних пристроїв та систем є неможливим не заслуговують на увагу. Крім того, представником до письмових пояснень долучено фотознімки ламп ближнього світла фар, котрі, на думку представника, повністю спростовують викладені позивачем обставини про технічні характеристики ламп, на які посилається позивач.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Також суд, підтримує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що «контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль)».

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3 а та б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Частиною 1 статті 121 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та визначено міру адміністративного стягнення та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Варто зазначити, що згідно із п.9.1 а Правил дорожнього руху до попереджувальних сигналів відносяться сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Пункт 31 Правил дорожнього руху передбачає вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, а згідно з п. 31.4.3 а забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема щодо зовнішніх світлових приладів: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Крім того, пунктом 6.1.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до кольору покажчиків поворотів.

Крім того, ДСТУ покажчики повороту відносить саме до пристроїв зовнішніх світлових приладів.

При цьому, положеннями п.7.1.1. ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам, зокрема п. 6.1.5 перевіряються візуально.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч.1 ст. 121 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву з додатками, у якому останній вказує на законність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст.121 КУпАП, вказує про правомірність дій рядового поліції Мельника В.В. при винесенні оскаржуваної позивачем постанови, та відповідно наявність доказів вини порушника.

Аналізуючи докази у справі суд виходить із того, що долучений разом із відзивом відеозапис в повному обсязі підтверджує як факт керування позивачем транспортним засобом та законність його зупинки, так і факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КупАП. При цьому повністю підтверджує законність дій працівника поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

Судом встановлено, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4165255 від 28.02.2025 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічний пристрій, на які проводився відеозапис.

При огляді вищезазначеного відеозапису ні позивачем ні його представником не було спростовано факту наявного порушення останнім ПДР під час керування транспортним засобом 02 лютого 2025 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби за порушення водієм Правил дорожнього руху, а відповідно до п.3 ч.1 ст. 23 цього ж закону поліція вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх. Також відповідно до п. 2 1 ч.1 ст. 35 цього ж Закону поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Тобто зупинка автомобіля, за таке порушення, відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.

Як було зазначено вище, саме водій перед початком руху перевіряє технічний стан транспортного засобу та відповідає за нього.

Крім того, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та відповідно порушення вимог п.31.4.3(а) ПДР, підтверджено не лише візуальним спостереженням працівника поліції, а й підтверджується наданими відповідачем доказами, даними відеозаписів із нагрудних реєстраторів, котрі були досліджені в судовому засіданні під час розгляду справи.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, і вказаної обставини не заперечувалось в судовому засіданні, під час розгляду справи по суті позивачу було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, роз`яснено право на отримання правової допомоги адвоката.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Суд зауважує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч.1 ст.121 КУпАП, жодних доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено на позивача у розмірі визначеному санкцією ч.1ст.121 КУпАП.

При вирішенні даної справи спору, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження, натомість подав суду докази, котрі не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід звернути увагу, на те, що хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою правопорушення вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що поліцейським було детально з`ясовано всі обставини справи, встановлено факт порушення позивачем ПДР, тому суд вважає, що представник відповідача довів правомірність винесення поліцейським оскаржуваної позивачем постанови, а тому з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, тому не підлягає до задоволення і позовна вимоги в частині стягнення понесених судових витрат по справі, а саме витрат за надану правову правничу допомогу та по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов