Справа № 682/1637/25
Суддя: Маршал І. М.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1637/25
Провадження № 2-а/682/24/2025
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
за участі секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
представника відповідача Напорчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Славута справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_1 звернулася із позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову вказувала, що постановою відповідача позивача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136 гривень, проте із оскаржуваною постановою не погоджується, вважає, що вона у своїй діяльності не допускала протиправних умисних дій та невносила недостовірні дані до фінансової звітності. Позивачка вказує, що вважає оскаржувану постанову незаконною з огляду на таке.
Так, відповідачем було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти виконавчого комітету Славутської міської ради за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2024 року.
Однак, позивач вказує, що розрахунки за спожитий газ із газопостачальною компанією здійснювались відповідно до актів приймання-передачі природного газу. Показники обсягу спожитого газу знімаються з приладів обліку станом на 31 число кожного місяця. У грудні місяці постачальник надав розрахунок для оплати в межах бюджетних асигнувань та суми, визначеної умовами укладеного договору. Станом на 01 січня кожного року управлінням освіти здійснювалася оплата за спожитий газ згідно з наданими документами в повному обсязі. Відповідно кредиторська або дебіторська заборгованість за даними бухгалтерського обліку Управління освіти на звітні дати була відсутня та у фінансовій звітності не відображалися. Облік здійснювався згідно з вимогами ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Позивачка також вказує на сплив строків притягнення її до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею позовні вимоги з викладених у позові підстав та просила їх задоволити. При цьому суду показала, що працювала головним бухгалтером централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Славутської міської ради в період відсутності основного працівника, а зараз займає посаду заступника головного бухгалтера. Так, згідно положень ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік базується виключно на первинних документах, які мають бути достовірними та належно оформленими, відображення у звітності даних, не підтверджених первинними документами, було б порушенням закону. Показала, що у фінансовій звітності управління не було викривлень, оскільки на звітні дати заборгованість фактично була відсутня, а первинні документи не підтверджували наявності дебіторської заборгованості та відсутній факт заподіяння шкоди.
Представник відповідача Напорчук І.О.підтримала наданий суду відзив на позовну заяву із змісту якого слідує, що позивач у своїй діяльності згідно посадових обов`язків допустила внесення недостовірних даних до фінансової звітності, що стало наслідком порушення вимог ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та винесення щодо позивача оскаржуваної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Представник вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову правомірною та підставною, вчинене правопорушення вважає триваючим, тому просила в позові відмовити.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що адміністративний позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що згідно наказу від 31.05.2021 року №08-к Дячук В.Л. призначено на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Славутської міської ради, до закінчення відпустки по вагітності та пологах основого працівника. Наказом від 05.10.2021 року продовжено строковий трудовий договір із ОСОБА_1 на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку головного бухгалтера до фактичного виходу на роботу основного працівника.
13.06.2025 року відповідачем винесено постанову № 13/07/0005/2025ПН, згідно якої щодо ОСОБА_1 в.о. начальника управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Чорній С.С. прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 136 гривень за порушення ч. 5 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV та п. 3.5 глави 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із вимогами ч.1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
У підпункті 9 пункту 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43, встановлено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства.
Згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів.
Вимогами статті 234-1 КУпАП передбачено, що органи державного фінансового контролю (Державна аудиторська служба) розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з фінансових питань (стаття 164-2 КУпАП). Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Відповідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Із досліджених судом доказів, не вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
Частиною 1 ст. 164-2 КУпАП відповідальність передбачена за приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.
Так, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері економіки і фінансової дисципліни (див. Закони України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", Указ Президента України "Про Положення про Державну фінансову інспекцію України").
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в порушенні законодавства України з фінансових питань шляхом вчинення таких діянь:
1) приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків;
2) відсутності бухгалтерського обліку або веденні його з порушенням установленого порядку;
3) внесенні неправдивих даних до фінансової звітності;
4) неподанні фінансової звітності;
5) несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей;
6) порушенні правил ведення касових операцій;
7) перешкоджанні працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок;
8) невжитті заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.
Склади даних правопорушень є формальними.
Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (посадові особи підприємств, установ, організацій усіх форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.
Суду відповідачем не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 КУпАП, які б свідчили про вчинення позивачем кваліфікованого їй правопорушення та спростували б доводи позивача про його невинуватість та відсутність складу ( усіх його елементів) правопорушення, яке ставиться їй в вину ( внесення неправдивих даних до фінансової звітності), позаяк на день подачі звітності - ОСОБА_1 вказувала правдиві відомості за фактичними даними.
Та обставина, що при зустрічній звірці із контрагентом ( в даному випадку ТОВ "Гозопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"), субєктом ревізії було отримано дані за наступний звітний рік відносно того, який підлягав перевірці, і за цими даними була виявлена переплата централізованої бухгалтерії - яка мала місце лише з тих підстав, що контрагент ( ТОВ "Гозопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") здійснює облік даних за фактичними показниками в січні наступного року, який йде за звітним) та така переплата була усунута у наступний звітний період, не спричинивши шкоду жодному з бюджетів ( Державному чи місцевому), свідчить, що обєктивна та субєктивна складова елементів кваліфікованого позивачу адміністративного правопорушення відсутні.
Згідно ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Викладене дає підстави для висновку, що відповідач неправомірно визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.
Також суд зауважує, що триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Така позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.
Як вбачається, з акту ревізії, протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується у внесенні неправдивих даних до фінансової звітності в різні періоди, зокрема: станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, тобто правопорушення було завершеним в момент внесення даних до звіту, що не тривало у часі.
З огляду на вищевказане, правопорушення, вчинення якого ставиться у вину позивачці за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не є триваючим, тому строк накладення адміністративного стягнення становить два місяці з часу вчинення, який на момент винесення оскаржуваної постанови вже сплив.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.
Керуючись ст.ст. 77, 242 -246 КАС України, суд,-
Постанову №13/07/0005/2025ПН від 13.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення, за якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 136 гривень,- скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (ЄДРПОУ 40913645) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Маршал І. М.