Справа № 160/8891/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2025 року Справа №160/8891/25
26 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/8891/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
22 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити мені ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням стажу роботи зазначеного у трудовій книжці № НОМЕР_2 від 01.04.1982 р.; при цьому зарахувати всі періоди роботи згідно зазначеної трудової книжки - з 03.09.1981 р. по 15.03.1982 р., з 02.02.1996 по 31.12.1998 р., з 01. 04.1999 р по 30.09.1999 р., повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії за віком від 09.12.2024 р. та призначити пенсію за віком з дати першого звернення, тобто з 16.09.2024 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішень відповідачів, які є предметом оскарження. Позивач стверджує, що відповідачі протиправно не зарахували до його страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності, в свою чергу усі підстави для такого зарахування наявні.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/8891/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8891/25. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження)
13 травня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії з підстав, викладених у рішенні.
16 травня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії з підстав, викладених у рішенні.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача-1 від 23.09.2024 року №50 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Не зараховано періоди роботи:

1) з 06.08.1983 року по 24.10.1985 року відсутня дата наказу при прийнятті на роботу;

2) з 03.09.1981 року по 15.03.1982 року в наявності довідка, період можливо зарахувати після перевірки;

3) період з 01.10.2020 року по 31.12.2020 року відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Рішенням відповідача-2 від 13.12.2024 року №50 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Не зараховано періоди роботи:

1) з 03.09.1981 року по 15.03.1982 року в наявності довідка, період можливо зарахувати після перевірки;

2) з 02.02.1996 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.09.1999 року період підприємницької діяльності може бути зараховано після надання довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Вважаючи такі рішення протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо періоду з 03.09.1981 року по 15.03.1982 року.

Цей період згаданий обома відповідачами в спірних рішеннях, його не зараховано до страхового стажу через необхідність проведення перевірки.

В трудовій книжці позивача від 01.04.1982 року серії НОМЕР_3 цей період роботи відсутній.

Згідно довідки від 28.07.2020 року №969 позивач в цей період працювала на посаді няні в дитячому ясла-саду №180.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Жодних зауважень до змісту пільгової довідки обидва відповідачі не висловили, посилались лише не необхідність перевірки та підтвердження її змісту.

Порядок №637 не врегульовує проведення перевірок, натомість передбачає можливість складання довідок, які можуть заміщувати трудову книжку.

В даній справі відповідачі не заперечували проти наданої довідки, не висловлювали зауважень до її змісту.

Наявні повноваження за ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV відповідачі не реалізували, хоча на дату прийняття рішення суду в даній справі минуло понад пів року від дати спірних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);

добросовісно (п. 5);

розсудливо (п. 6);

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.

Відповідачі фактично стверджували, що період може бути зарахований після вчинення ними певних дій, однак такі дії не вчинили ані до прийняття спірних рішень, ані після прийняття рішення. Як наслідок, відмова зумовлена обставинами на боці відповідачів, при цьому відповідачі не вчиняли заходів щодо усунення цієї обставини, натомість переклали негативні наслідки на позивача.

Оскільки зауважень до наданої довідки відповідачами не наведено, а судом недоліків в її змісті не встановлено, спірний період мав бути зарахований до страхового стажу позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо періодів з 02.02.1996 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.09.1999 року.

Цей період згадано відповідачем-2 в спірному рішенні та не зараховано з посиланням на відсутність відомостей про сплату внесків.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 03.10.2003 року №520 позивача взято на облік 02.02.1996 року як платника податків.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 01.07.2009 року №8214 позивача взято на облік в органах ДПС з 02.02.1996 року за №51135.

Згідно свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від «___».01.1996 року №56990487 НВ №585992 позивач є таким платником.

Також в наявності квитанції про сплату страхових внесків.

Відповідачами не стверджувалося про відсутність у них таких документів при прийнятті рішень.

Згідно з п. «б» ст. 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пп. 1 п. 3-1 розділу XV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно діючої редакції п. 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В свою чергу в такому вигляді п. 4 Порядку №637 діє з 28.09.2022 року, раніше відповідна норма права передбачала, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. В такій редакції ця норма права діяла згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 (далі Постанова №793).

Згідно п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Вказані норми передбачають можливість зарахування до стажу до 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності за умови надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Інших приписів вказані норми не містять.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.05.2024 року у справі №160/26706/23.

Чітко визначеною позицією законодавця є можливість зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р., при цьому, на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а не на підставі довідки про сплачені страхові внески.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 16.11.2023 року у справі №160/6612/23.

В довідці від 01.07.2009 року №8214 прямо вказано, що позивач з 02.02.1996 року взятий на облік як фізична особа-підприємець.

Отже, спірні періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволення.

Щодо інших періодів позивач позовні вимоги не заявляв, а згідно форми РС-право до рішення відповідача-2 інші періоди, що згадані відповідачем-1, до страхового стажу позивача вже зараховано.

Таким чином, обидва рішення відповідачів є протиправним та підлягають скасуванню.

Отже, спірний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо призначення пенсії позивачу.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно, наявні достатні підстави для зобов`язання відповідача-1 призначити таку пенсію.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 05.06.2024 року у справі №160/24198/23, від 18.02.2025 року у справі №160/24426/24.

Згідно рішення відповідача-2 у позивача в наявності 27 років 09 місяців 25 днів страхового стажу при необхідності мати в наявності 31 рік страхового стажу. На виконання рішення суду позивачу зараховується кількість стажу, з урахуванням якої в наявності у позивача буде понад 31 рік страхового стажу. Вимоги до віку відповідачами визнано дотриманими.

Отже, не існує іншого правомірного варіанту поведінки, окрім як призначення позивачу пенсії, в зв`язку з чим втручання в дискреційні повноваження відсутнє.

Щодо суб`єкта, якого належить зобов`язати вчинити відповідні дії суд зазначає наступне.

Зобов`язання на вчинення дій належить покладати на того суб`єкта, поведінка або рішення якого визнається протиправною.

Аналогічне правозастосування здійснене у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.05.2024 року у справі №240/505/24.

Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.11.2024 року у справі №340/3630/24, від 11.03.2025 року у справі №160/30856/24.

Позивач просив зобов`язати саме відповідача-2 призначити пенсію з 16.09.2024 року. Водночас, ця дата є датою звернення до відповідача-1. Як наслідок, з метою забезпечення інтересів позивача ефективним способом захисту прав позивача є покладення відповідного зобов`язання на відповідача-1.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжними документами від 15.03.2025 року, від 02.04.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

В зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158Б, ), до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2024 року №50, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.12.2024 року №50, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.09.1981 року по 15.03.1982 року, з 02.02.1996 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.09.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16.09.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко