Справа № 320/22240/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року № 320/22240/25

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Парненко В.С.,

суддів: Жука Р.В.,

Білоноженко М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у місті Києві адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» (далі - АТ «МІБ», позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач) у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк».

Позивач у позовній заяві вказує, що у діяльності АТ «МІБ» відсутні порушення вимог чинного законодавства України, які встановлені у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», а останнє не відповідає вимогам Закону України «Про адміністративну процедуру» у частині відсутності обов`язкових положень. На переконання позивача, розмір штрафу, застосований спірним рішенням не є обґрунтованим належним чином. Також позивач зазначає, що постанова Правління Національного банку України від 24.07.2015 №477 не є чинним нормативно-правовим актом, оскільки не була офіційно опублікована у порядку, встановленому Законом України «Про Національний банк України», а отже, у відповідача були відсутні правові підстави для її застосування у межах спірних правовідносин.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/22240/25 передана 01.05.2025 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 позовну заяву АТ «МІБ» залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати до суду належним чином завірені копії додатків, наданих до позовної заяви для відповідача у повному обсязі.

13.05.2025 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження колегією суддів під головуванням судді Парненко В.С.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 визначено персональний склад колегії суддів: головуюча суддя - Парненко В.С., судді: Жук Р.В., Білоноженко М.А.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 18.05.2025 о 12:30 год.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 04.06.2025, Національний банк України вказує, що твердження позивача про відсутність порушень вимог чинного законодавства України, які встановлені у рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» є необґрунтованими та безпідставними, а процедура прийняття спірного рішення та його зміст у повному обсязі відповідають Закону України «Про адміністративну процедуру». Крім того, відповідач стверджує, що постанова Правління Національного банку України від 24.07.2015 №477 є розпорядчим актом та, як наслідок, не підлягала офіційному опублікуванню.

11.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій АТ «МІБ» заперечує щодо доводів Національного банку України.

16.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де Національний банк України вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 02.07.2025 о 13:00 год.

02.07.2025 через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо окремих обставин, встановлених спірним рішенням.

У судове засідання, призначене на 02.07.2025, прибули представники сторін, які підтримали обрані правові позиції.

02.07.2025 у судовому засіданні суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Плану перевірок з питань фінансового моніторингу, дотримання вимог валютного та санкційного законодавства на 2025 рік Національного банку України, на І квартал 2025 року запланована перевірка АТ «МІБ».

За результатом проведення Національним банком України безвиїзного нагляду щодо дотримання АТ «МІБ» вимог законодавства, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, складений Акт про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ, який направлений позивачу 05.03.2025 листом №25-0014/16822/БТ.

У Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ встановлені порушення:

пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» у частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку щодо здійснення належної перевірки нових, а також існуючих клієнтів;

частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» у частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку застосовувати у своїй діяльності ризик-орієнтований підхід;

пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та пункту 79 розділу ІV Положення про порядок організації та здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.06.2020 №90 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 04.04.2024 №37) у частині неналежного виконання обов`язку подавати (оформлювати, засвідчувати) на запит Національного банку України, як суб`єкта державного фінансового моніторингу, достовірну інформацію та/або документи (висновки, рішення тощо), копії документів або витяги з документів, що стосуються виконання вимог законодавства у сфері запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення та необхідні суб`єкту державного фінансового моніторингу для здійснення ним нагляду у сфері запобігання та протидії, у тому числі для перевірки фактів порушень вимог законодавства у сфері запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, у строк, встановлений у відповідному запиті Національного банку України.

12.03.2025 АТ «МІБ» направило до Національного банку України електронне повідомлення, у якому викладені заперечення на Акт про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ.

Національний банк України провів аналіз заперечень АТ «МІБ» на Акт про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ, про що вказано у додатку до Доповідної записки від 19.03.2025 №В/25-0014/36475/БТ.

Доповідною запискою Департаменту інтегрованого нагляду за банками від 20.03.2025 №В/25-0005/37225/БТ запропоновано Національному банку України накласти на АТ «МІБ» штраф у загальному розмірі 20 500 000 гривень.

Доповідною запискою Департаменту фінансового моніторингу від 25.03.2025 №В/24-0010-39051/БТ проінформовано, що застосування до АТ «МІБ» заходів впливу у вигляді накладення штрафу у запропонованому розмірі призведе до збільшення розміру збитків, що потребуватиме від банку вжиття додаткових заходів для забезпечення прибуткової діяльності. При цьому, застосування вищевказаного заходу впливу не призведе до порушення АТ «МІБ» нормативів капіталу, інших встановлених нормативів та лімітів відкритої валютної позиції.

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» на позивача накладений штраф у загальному розмірі 20 500 000 гривень, а саме:

10 000 000 гривень за порушення вимог пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення»;

10 000 000 гривень за порушення вимог частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення»;

500 000 гривень за порушення вимог пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», пункту 79 розділу ІV Положення про порядок організації та здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.06.2020 №90 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 04.04.2024 №37).

Уважаючи протиправним рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, ключових учасників у структурі власності банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії здійснюються щодо: банків і філій іноземних банків; страховиків (у тому числі під час здійснення діяльності з перестрахування), страхових (перестрахових) брокерів, кредитних спілок, ломбардів, інших фінансових установ, реєстрацію чи ліцензування яких здійснює Національний банк України; операторів поштового зв`язку, які надають фінансові платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або послуги із здійснення валютних операцій; операторів платіжних систем; філій або представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України; інших юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги, - Національним банком України.

Судом встановлено, що Національний банк України провів безвиїзний нагляд щодо дотримання АТ «МІБ» вимог законодавства, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатом якого складений Акт про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та встановлені такі порушення:

пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» в частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку щодо здійснення належної перевірки нових, а також існуючих клієнтів;

частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» в частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку застосовувати у своїй діяльності ризик-орієнтований підхід;

пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та пункту 79 розділу ІV Положення про порядок організації та здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.06.2020 №90 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 04.04.2024 №37) у частині неналежного виконання обов`язку подавати (оформлювати, засвідчувати) на запит Національного банку України, як суб`єкта державного фінансового моніторингу, достовірну інформацію та/або документи (висновки, рішення тощо), копії документів або витяги з документів, що стосуються виконання вимог законодавства у сфері запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення та необхідні суб`єкту державного фінансового моніторингу для здійснення ним нагляду у сфері запобігання та протидії, у тому числі для перевірки фактів порушень вимог законодавства у сфері запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, у строк, встановлений у відповідному запиті Національного банку України.

Як вбачається зі змісту Акта про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та спірного рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», порушення позивачем вимог пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» в частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку щодо здійснення належної перевірки нових, а також існуючих клієнтів мотивоване таким:

невжиття заходів щодо встановлення інформації про джерела коштів, пов`язаних з фінансовими операціями Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА-ПОСТАЧ» (далі - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ») з Міністерством оборони України;

невжиття заходів щодо встановлення інформації про джерела коштів, пов`язаних з фінансовими операціями Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІОРПРОДУКТ» (далі - ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ») з Міністерством оборони України;

невжиття заходів щодо встановлення інформації про джерела коштів, які надійшли на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОСОІЛ» (далі - ТОВ «БІОСОІЛ») від ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» у розмірі 154 110 500 гривень;

невжиття заходів щодо встановлення інформації про джерела коштів, які надійшли на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙТЕН КОМПАНІ» (далі - ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ») від ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» у розмірі 534 000 000 гривень;

невстановлення індикаторів підозрілості фінансовим операціям ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ», що визначені у Додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 №65 (далі - Положення №65);

відсутня інформація, яка б підтверджувала наявність у ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» основних засобів, матеріально-технічної бази, достатність персоналу, необхідного для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України;

відсутні копії документів/листів/опитувальників про зміну місцезнаходження ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» - з 04.09.2023, ТОВ «БІОСОІЛ» - з 16.05.2023, ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» - з 23.11.2023.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта (у тому числі таких, що здійснюються в інтересах клієнта) на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов`язаних з фінансовою(ими) операцією(ями).

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка - заходи, що включають: ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника); встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності); встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції; проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями); забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», належна перевірка здійснюється в разі: встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування, що не містять накопичувальної складової та загальна страхова премія за якими не перевищує 40 тисяч гривень або її сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, що виникають на підставі договорів про участь у лотереї, за умови що розмір ставки учасника не перевищує 5 тисяч гривень); наявності підозри; здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Відповідно до частин першої та третьої статті 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: є складними фінансовими операціями; є незвично великими фінансовими операціями; проведені у незвичний спосіб; не мають очевидної економічної чи законної мети. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин з метою визначення, чи є такі фінансові операції або дії клієнта підозрілими.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, кошти на банківські рахунки ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» та ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ» надійшли від Міністерства оборони України у межах виконання умов окремих договорів поставки.

У подальшому, кошти, отримані від Міністерства оборони України, були перераховані ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» на банківські рахунки ТОВ «БІОСОІЛ» та ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ».

При цьому, у Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», а також у відзиві на позовну заяву вказано, що позивач, на виконання вимог пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», був зобов`язаний встановити джерело таких коштів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (далі - Положення №671), Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 15 Положення №671, Міноборони є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Підпунктом 9-1 пункту 4 Положення встановлено, що Міністерство оборони України виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі - Положення №215), Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема: здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

За змістом підпункту 15 пункту 4 Положення №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює в межах повноважень, передбачених законом, контроль за: відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми; відповідністю платежів узятим бюджетним зобов`язанням та відповідним бюджетним асигнуванням; дотриманням розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, іншими клієнтами вимог законодавства у сфері закупівель в частині наявності документів шляхом їх перегляду в електронній системі закупівель.

Згідно з підпунктами 3, 6 пункту 6 Положення №215, Казначейство для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку: повертати без виконання документи, подані розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, іншими клієнтами і стягувачами у передбачених законодавством випадках; надавати попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а також складати протоколи про порушення бюджетного законодавства учасниками бюджетного процесу, на підставі яких зупиняти в межах повноважень, передбачених законом, операції з бюджетними коштами, а також ініціювати призупинення бюджетних асигнувань.

Системний аналіз викладених норм права дає підстави для висновку про те, що Державна казначейська служба України під час казначейського обслуговування здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства України розпорядниками бюджетних коштів.

При цьому, факт перерахування коштів Державною казначейською службою України (тобто схвалення такої фінансової операції) дає обґрунтовані підстави вважати, що розпорядник бюджетних коштів дотримався вимог бюджетного законодавства України.

Колегія суддів вважає, що оскільки кошти на банківські рахунки ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» та ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ» надійшли у межах виконання умов окремих договорів поставки від Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів, необґрунтованими є доводи відповідача про недостатність здійснених позивачем заходів належної перевірки вказаних клієнтів.

Крім того, за результатом безвиїзного нагляду Національним банком України виявлено, що у період з 13.05.2022 по 08.12.2022 АТ «МІБ» проведені фінансові операції по зарахуванню готівкових коштів на рахунки ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» на загальну суму 5 574 000 гривень з призначенням платежів: «Внесення фінансової допомоги від засновника №18/01 від 18.01.2022» та «Внесення фінансової допомоги від засновника згідно договору №18/01 від 18.01.2022».

Вказані готівкові кошти були попередньо оприбутковані 13.05.2022, 16.05.2022, 17.05.2022, 08.12.2022 до каси ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ».

Відповідачем встановлено, що кошти, внесені на рахунки ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», як фінансова допомога від засновника, були отримані останнім у вигляді позики готівкою від іншої фізичної особи на підставі договорів позики від 01.01.2022 та від 24.01.2022.

При цьому, на переконання відповідача, внаслідок попереднього оприбуткування до каси ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» коштів, внесених як фінансова допомога фізичною особою-засновником, останній уникнув законодавчо встановлених вимог здійснення банком процедур фінансового моніторингу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пунктами 1 та підпунктом 3 пункту 2 розділу І «Загальні положення» Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення №148), Положення розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами. Вимоги цього Положення не поширюються на банки та філії іноземних банків.

Отже, до повноважень АТ «МІБ», як банку, не віднесені заходи щодо здійснення контролю за порядком ведення касових операцій клієнтів-юридичних осіб.

Таким чином, оприбуткування до каси ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» готівкових коштів, внесених як фінансова допомога фізичною особою-засновником, перебуває поза межами контролю та відповідальності АТ «МІБ».

Натомість, відповідачем не заперечується, що фінансові операції по зарахуванню готівкових коштів на рахунки ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» на загальну суму 5 574 000 гривень у період з 13.05.2022 по 08.12.2022 здійснювались АТ «МІБ» на підставі платіжних інструкцій ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ».

При цьому, ні в Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ, ні у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», не вказані будь-які невідповідності платіжних інструкцій ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» вимогам Інструкції про порядок організації касової роботи банками та проведення платіжних операцій надавачами платіжних послуг в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 25.09.2018 №103.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що необґрунтованими є доводи відповідача щодо недостатності здійснених позивачем заходів належної перевірки вказаних фінансових операцій.

Розглянувши доводи сторін щодо наявності у розпорядженні позивача інформації, яка б підтверджувала наявність у клієнта - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» основних засобів, матеріально-технічної бази, достатність персоналу, необхідного для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається зі змісту Акта про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», за результатами безвиїзного нагляду встановлено, що у справі ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» відсутні документи/інформація, які підтверджують вжиті АТ «МІБ» заходи з метою отримання від клієнта додаткової інформації, яка б підтверджувала наявність основних засобів, матеріально-технічно бази, достатності персоналу, необхідних для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Національний банк України у відзиві на позовну заяву не заперечує наявність у ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» основних засобів, матеріально-технічно бази, достатності персоналу, необхідних для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України.

Натомість, відповідач вказує виключно на невжиття АТ «МІБ» заходів щодо отримання такої інформації у процесі обслуговування клієнта - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ».

Суд наголошує, що чинне законодавство України (зокрема, Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», Закон України «Про банки і банківську діяльність», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 №65) не визначає обов`язку суб`єктів первинного фінансового моніторингу встановлювати наявність у клієнтів банку основних засобів, матеріально-технічно бази, достатності персоналу, необхідних для виконання умов відповідних договорів.

Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Колегія суддів зауважує, що за змістом частини сьомої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу реалізує своє право на витребування додаткової інформації на власний розсуд та у випадках, прямо передбачених іншими положеннями вказаного Закону.

Наприклад, відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка здійснюється в разі: встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування, що не містять накопичувальної складової та загальна страхова премія за якими не перевищує 40 тисяч гривень або її сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, що виникають на підставі договорів про участь у лотереї, за умови що розмір ставки учасника не перевищує 5 тисяч гривень); наявності підозри; здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Натомість, відповідач ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву не визначає яка саме обставина зумовила необхідність витребування АТ «МІБ» у ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» інформації про наявність основних засобів, матеріально-технічно бази, достатності персоналу, необхідних для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи Національного банку України щодо недотримання АТ «МІБ» вимог пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» у частині невжиття заходів щодо витребування інформації, яка б підтверджувала наявність у ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» основних засобів, матеріально-технічної бази, достатність персоналу, необхідного для виконання умов договорів, укладених з Міністерством оборони України.

За результатом розгляду доводів сторін щодо обов`язку АТ «МІБ» проводити актуалізацію даних клієнтів у частині зміни місцезнаходження ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ», колегія суддів зазначає наступне.

В Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», встановлено, що у справах клієнтів - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» відсутні документи/інформація, які підтверджують вжиті АТ «МІБ» заходи з метою актуалізації даних клієнтів у частині зміни місцезнаходження.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву Національний банк України не заперечує факт актуалізації позивачем даних вказаних клієнтів у частині зміни місцезнаходження, натомість, вказує на недотримання АТ «МІБ» строку на вчинення таких дій, встановленого пунктом 15 Додатка 1 до Положення №65.

Відповідно до пункту 15 Додатка 1 до Положення №65, у разі втрати чинності/обміну ідентифікаційного документа клієнта (представника клієнта) банк уживає заходів щодо отримання даних чинного документу та актуалізації даних про клієнта не пізніше шести місяців із дня настання відповідної події. В інших випадках банк уживає заходів щодо актуалізації даних про клієнта не пізніше трьох місяців із дня виявлення відповідного факту/настання події.

Оскільки відповідачем не встановлений факт втрати чинності/обміну ідентифікаційного документа представників клієнтів - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ», у межах спірних правовідносин у позивача виник обов`язок вжити заходи щодо актуалізації даних про клієнтів не пізніше трьох місяців із дня виявлення відповідного факту/настання події.

Суд звертає увагу на те, що у пункті 15 Додатка 1 до Положення №65 початок відліку строку актуалізації даних про клієнтів пов`язаний з днем виявлення суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідного факту/настання події.

Отже, тримісячний строк актуалізації даних про клієнтів розпочинає відлік з того дня, коли суб`єкт первинного фінансового моніторингу дізнався про відповідний факт або про настання певної події (виявив такий факт/подію).

Натомість, обґрунтовуючи недотримання позивачем строку актуалізації даних про клієнтів, встановленого пунктом 15 Додатка 1 до Положення №65, відповідач посилається на дати внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як на дату початку відліку тримісячного строку, зокрема:

04.09.2023 проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» у частині зміни місцезнаходження;

16.05.2023 проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «БІОСОІЛ» у частині зміни місцезнаходження;

23.11.2023 проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» у частині зміни місцезнаходження та зміни керівника.

При цьому, Національний банк України не заперечує, що позивач здійснив актуалізацію даних про клієнтів:

21.12.2023 - щодо ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ»;

30.05.2023 та 23.06.2023 - щодо ТОВ «БІОСОІЛ»;

25.12.2023 - щодо ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ».

Колегія суддів звертає увагу на те, що актуалізація даних щодо клієнтів ТОВ «БІОСОІЛ» та ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» проведена менш ніж протягом трьох місяців з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, актуалізація даних щодо клієнтів ТОВ «БІОСОІЛ» та ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» проведена АТ «МІБ» з дотриманням строку, встановленого пунктом 15 Додатка 1 до Положення №65.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на умови договорів банківського рахунку на розрахункове обслуговування, оскільки положення таких правочинів не визначають строк виконання АТ «МІБ» обов`язку проводити актуалізацію даних клієнтів.

Натомість, підпункт 3.4.7 пункту 3.4 розділу 3 договорів банківського рахунку на розрахункове обслуговування визначають виключно обов`язок клієнта надавати документи і відомості, необхідні для ідентифікації.

Так, строк проведення суб`єктом первинного фінансового моніторингу актуалізації даних про клієнтів встановлений пунктом 15 Додатка 1 до Положення №65, що відповідачем не заперечується.

Крім того, в Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та у рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» встановлено, що АТ «МІБ» виявило факт зміни місцезнаходження ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» з листа від 21.12.2023 щодо максимальної суми фінансових операцій, які планує проводити клієнт.

Отже, АТ «МІБ» здійснило актуалізацію даних про ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» у частині місцезнаходження останнього у день виявлення факту зміни місцезнаходження клієнта (внаслідок отримання листа ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ» від 21.12.2023 щодо максимальної суми фінансових операцій, які планує проводити клієнт).

Таким чином, АТ «МІБ» не допустило порушення тримісячного строку актуалізації даних про місцезнаходження ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», встановленого пунктом 15 Додатка 1 до Положення №65.

Щодо стверджуваного відповідачем невстановлення позивачем індикаторів підозрілості фінансовим операціям ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ», що визначені у Додатку 20 до Положення №65, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.

Відповідно до пункту 5 Додатку 15 до Положення №65, банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ. Розробляючи індикатори підозрілості фінансових операцій, банк визначає кількісні межі для тих індикаторів, які містять кількісні характеристики (зокрема «істотне збільшення», «великі обсяги», «регулярно»).

Так, у Додатку 20 до Положення №65 викладені індикатори підозрілості фінансових операцій.

В Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» вказано, що за результатами безвиїзного нагляду виявлено, що ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» були притаманні індикатори підозрілості фінансових операцій, які визначені у Додатку 20 до Положення №65, які АТ «МІБ» не виявило в процесі моніторингу ділових відносин/фінансових операцій, зокрема:

відбулись значні зміни в обсягах фінансових операцій, що здійснюються за рахунками клієнта (щодо ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ»);

за рахунком клієнта - суб`єкта господарювання не сплачено жодних або сплачено в незначному розмірі (у розмірі, що очевидно не відповідає обсягам проведених фінансових операцій) обов`язкових платежів, які притаманні звичайній господарській діяльності (наприклад, платежі за оренду приміщень, сплата комунальних послуг, податків до бюджету) (щодо ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ»);

готівкова фінансова операція проводиться (структурується) таким чином, щоб обійти вимоги, що вимагаються під час здійснення відповідних порогових операцій (щодо ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ»);

клієнт регулярно надає або отримує позики від контрагентів, які не належать до однієї бізнес-групи компаній (щодо ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ»);

контрагентами клієнта є особи, стосовно яких у банку є негативна інформація [зокрема особи, яким банк відмовив у встановленні (підтриманні) ділових відносин у зв`язку з присвоєнням неприйнятно високого ризику ВК/ФТ] (щодо ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ»);

різні представники кількох непов`язаних між собою клієнтів використовують для доступу до Інтернет-банкінгу однакові IP-адреси (Інтернет-протокол) (щодо ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ»);

існують підстави підозрювати, що надані інформація/документи для НПК містять неправдиві або підроблені відомості (зокрема очевидними є значні невідповідності, допущені суттєві помилки) (щодо ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ»).

Крім того, відповідач зазначає, що у процесі обслуговування клієнтів - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» до АТ «МІБ» надходили ухвали судів з інформацією про відкриті кримінальні провадження з розслідування злочинів у сфері господарської діяльності у яких фігурують вказані юридичні особи.

Суд повторно звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта (у тому числі таких, що здійснюються в інтересах клієнта) на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов`язаних з фінансовою(ими) операцією(ями).

Так, відповідач не заперечує, що позивач забезпечив моніторинг фінансових операцій клієнтів - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» у процесі їхнього обслуговування.

Натомість, відповідач вважає, що вжиті позивачем заходи щодо забезпечення моніторингу фінансових операцій клієнтів були недостатніми для встановлення підозрілості таких фінансових операцій.

При цьому, на переконання колегії суддів, у Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ та у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» належним чином не обґрунтована відповідність фінансових операцій ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» індикаторам підозрілості, які визначені у Додатку 20 до Положення №65 - викладені обставини та висновки відповідача є оціночними судженнями, які не доведені належними та допустимими доказами.

Зокрема, суд зазначає, що сам факт наявності відкритих кримінальних проваджень з розслідування злочинів у сфері господарської діяльності у яких фігурують ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» не може вважатись самостійною підставою для присвоєння неприйнятно високого ризику таким операціям.

Так, відповідач посилається на такі судові рішення, ухвалені в межах кримінальних проваджень:

ухвала Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2022 у справі №757/28670/22-к (у межах кримінального провадження №0000313 від 03.08.2022);

ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2022 у справі №757/31783/22-к (у межах кримінального провадження №0000313 від 03.08.2022);

ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі №757/19123/23-к (у межах кримінального провадження №0000019 від 03.08.2022);

ухвала Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2023 у справі №757/20832/23-к (у межах кримінального провадження №0000019 від 03.08.2022);

ухвала Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2023 у справі №757/28670/22-к (у межах кримінального провадження 0000313 від 21.04.2022).

Колегія суддів наголошує, що у вказаних ухвалах вирішувались питання накладення арешту на кошти, розміщені на банківських рахунках.

При цьому, з аналізу мотивувальної та/або резолютивної частини жодної з вказаних ухвал не вбачається обставин, які б обґрунтовано вказували на безумовний причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю юридичних осіб-клієнтів АТ «МІБ» та вчиненням відповідних кримінальних правопорушень.

Більш того, за змістом частини першої статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи Національного банку України щодо невстановлення позивачем індикаторів підозрілості фінансовим операціям ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ», що визначені у Додатку 20 до Положення №65.

Отже, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог пункту 4 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» в частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку щодо здійснення належної перевірки нових, а також існуючих клієнтів.

З аналогічних мотивів суд також не бере до уваги доводи відповідача про порушення позивачем частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» в частині неналежного виконання АТ «МІБ» обов`язку застосовувати у своїй діяльності ризик-орієнтований підхід.

Так, у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» вказано, що АТ «МІБ» в процесі обслуговування клієнтів ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ» не виявив притаманні їм критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, які визначені у Додатку 19 до Положення №65 та у Додатку 12 Програм здійснення належної перевірки клієнтів АТ «МІБ», у Додатку 1 до Програм управління ризиками ВК/ФТ в АТ «МІБ».

Відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Системний аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку про те, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний застосовувати ризик-орієнтований підхід в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу та враховуючи відповідні критерії ризику, встановлені чинним законодавством України.

Так, порядок здійснення оцінки/переоцінки ризик-профілю клієнтів позивача передбачений Програмами здійснення належної перевірки клієнтів АТ «МІБ» та Програмами управління ризиками ВК/ФТ а АТ «МІБ».

У спірному рішенні та у відзиві на позовну заяву не заперечується, що АТ «МІБ» здійснював оцінку/переоцінку ризик-профілю клієнтів - ТОВ «НОВА-ПОСТАЧ», ТОВ «ЮНІОРПРОДУКТ», ТОВ «БІОСОІЛ», ТОВ «РЕЙТЕН КОМПАНІ».

Проте, відповідач стверджує, що вжиті АТ «МІБ» заходи не були достатніми для виявлення критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

При цьому, ні в Акті про результати безвиїзного нагляду від 05.03.2025 №В/25-0014/29723/БТ, ні у спірному рішенні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» відповідач не визначив які вимоги Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» або Положення №65, або внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу не дотримані АТ «МІБ» та/або які заходи позивач не вжив для належного виконання обов`язку щодо застосування ризик-орієнтованого підходу.

Отже, на переконання колегії суддів, доводи Національного банку України щодо порушення АТ «МІБ» частин першої та другої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» є оціночними судженнями, які не доведені належними та допустимими доказами.

Щодо стверджуваного відповідачем порушення позивачем вимог пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та пункту 79 розділу ІV Положення про порядок організації та здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.06.2020 №90 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 04.04.2024 №37) (далі - Положення №90), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі подавати (оформлювати, засвідчувати) у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що відповідно до цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду за суб`єктом первинного фінансового моніторингу, на запит цього суб`єкта державного фінансового моніторингу достовірну інформацію та/або документи (висновки, рішення тощо), копії документів або витяги з документів, що стосуються виконання суб`єктом первинного фінансового моніторингу вимог законодавства у сфері запобігання та протидії та необхідні суб`єкту державного фінансового моніторингу для здійснення ним нагляду у сфері запобігання та протидії, у тому числі для перевірки фактів порушень вимог законодавства у сфері запобігання та протидії, здійснення контролю за виконанням суб`єктами первинного фінансового моніторингу рішень суб`єктів державного фінансового моніторингу про застосування заходів впливу, письмових вимог.

Згідно з пунктом 79 розділу ІV Положення №90, банк/установа зобов`язаний/зобов`язана на запит Національного банку своєчасно та в повному обсязі надати у визначених порядку, форматі, структурі, формі збережену на визначених носіях надання такої інформації достовірну інформацію, матеріали, дані відеоархіву, документи (їх копії та/або витяги з них) (незалежно від того, є / немає грифа обмеження доступу), в яких можна прочитати всі написані в них відомості, а також пояснення, які можуть бути надані в письмовій формі. Документи (їх копії та/або витяги з них) в електронній або паперовій формі на визначених носіях надання такої інформації та письмові пояснення, що подаються банком / установою на запит Національного банку, повинні відповідати вимогам, установленим у пунктах 35-40 та 56 розділу II цього Положення.

Як вбачається з матеріалів справи, Національний банк України направив АТ «МІБ» запит від 12.12.2024 №25-0014/933854/БТ з вимогою надати копію ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеса від 23.09.2024 (справа №947/26291/24, провадження №1-кс/947/12717/24) про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів клієнта, яка відсутня у Єдиного державному реєстрі судових рішень.

Сторонами не заперечується, що АТ «МІБ» не надало відповіді на запит Національного банку України від 12.12.2024 №25-0014/933854/БТ.

У позовній заяві АТ «МІБ» вказує на те, що було позбавлене можливості надати відповідь на запит Національного банку України від 12.12.2024 №25-0014/933854/БТ з вимогою надати копію ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеса від 23.09.2024, оскільки відсутній письмовий дозвіл слідчого на розголошення такої інформації.

Натомість, у відзиві на позовну заяву Національний банк України стверджує, що у листі від 26.09.2024 керівник відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України не попереджав АТ «МІБ» про обов`язок не розголошувати відомості кримінального провадження без його дозволу. Відповідач не заперечує, що слідчий не надавав АТ «МІБ» дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування, а ухвала слідчого судді Київського районного суду міста Одеса від 23.09.2024 відноситься до матеріалів досудового розслідування.

Так, відповідно частин першої та другої статті 222 Кримінального процесуального кодексу України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Буквальний аналіз змісту вказаної норми права дає підстави для висновку про те, що Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює заборону на розголошення відомостей досудового розслідування для осіб, яким такі відомості стали відомі у зв`язку з участю в ньому, без окремого письмового дозволу слідчого або прокурора і лише тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

При цьому, на переконання колегії суддів, заборона на розголошення відомостей досудового розслідування, встановлена у частині першій статті 222 Кримінального процесуального кодексу України, є абсолютною та не може бути порушена у випадку, якщо слідчий не повідомив відповідну особу про обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення позивачем пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та пункту 79 розділу ІV Положення №90 у частині ненадання відповіді на запит Національного банку України від 12.12.2024 №25-0014/933854/БТ з вимогою надати копію ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеса від 23.09.2024.

Крім того, Національний банк України направив АТ «МІБ» запит від 16.01.2025 №25-0014/3847/БТ з вимогою надати зміст файлів-квитанцій на файли-повідомлення ХА0ISY1J.201 від 19.01.2022, ХА0ISY21.201 від 01.02.2022, ХА0ISY24.201 від 04.02.2022, ХА0ISY5G.201 від 16.05.2022, ХА0ISY5H.201 від 17.05.2022, ХА0ISY5I.201 від 18.05.2022, ХА0ISYC9.201 від 09.12.2022.

Сторонами не заперечується, що АТ «МІБ» не надало відповіді на запит Національного банку України від 16.01.2025 №25-0014/3847/БТ.

У позовній заяві АТ «МІБ» вказує на те, що зміст запитуваних файлів-квитанцій на файли повідомлення перебувають у володінні Національного банку України, як власника «АРМ-НБУ-Інформаційний».

Натомість, у запереченнях на відповідь на відзив Національний банк України стверджує, що вказані файли-квитанції на файли повідомлення направлялись АТ «МІБ» до Державної служби фінансового моніторингу України, а тому відповідач не є розпорядником та володільцем такої інформації.

Так, за змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку електронної взаємодії суб`єктів первинного фінансового моніторингу України та Державної служби фінансового моніторингу України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1085 від 24.11.2015 (далі - Порядок №1085), файл-повідомлення про фінансові операції - електронний документ (набір даних визначеної структури), що формується СПФМ та надсилається Держфінмоніторингу і містить інформацію про фінансові операції.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Положення про використання засобів криптографічного захисту інформації Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.04.2023 №49 (далі - Положення №49), АРМ-НБУ-інформаційний (далі - АРМ-ІНФ) - інформаційна система Національного банку, призначена для обміну в захищеному вигляді неплатіжною інформацією з обмеженим доступом (крім службової інформації та інформації, яка містить відомості, що становлять державну таємницю).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення №49, інформаційна система Національного банку - інформаційно-комунікаційна система, створена Національним банком для виконання покладених на нього функцій або для потреб банківської системи України.

З огляду на викладені положення чинного законодавства України видається можливим виснувати, що файли-квитанції на файли повідомлення направляють суб`єктами первинного фінансового моніторингу до Державної служби фінансового моніторингу України засобами інформаційної системи, держателем якої є Національний банк України.

Таким чином, Національний банк України, як держатель відповідної інформаційнокомунікаційної системи має доступ до інформації, яка у ній обробляється, зокрема, і до інформації, яка направляється суб`єктами первинного фінансового моніторингу до Державної служби фінансового моніторингу України.

Вказане спростовує доводи відповідача про порушення позивачем пункту 15 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та пункту 79 розділу ІV Положення №90 у частині ненадання відповіді на запит Національного банку України від 16.01.2025 №25-0014/3847/БТ з вимогою надати зміст файлів-квитанцій на файли-повідомлення.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Ураховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що Національний банк України не довів правомірність спірного рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

З огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 30 280 гривень.

Ураховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 30 280 гривень, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Національного банку України.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк».

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» (вул. Лаврська, 16, м. Київ, 01015, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуюча суддя Парненко В.С.

Судді Жук Р.В.

Білоноженко М.А.