Справа № 460/5736/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року м. Рівне №460/5736/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Ковальчук І.В., Бульба М.Р.,

відповідача: представник Струк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державна установа "Городоцький виправний центр (№131)"
доУправління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Державна установа «Городоцький виправний центр» ( № 131) (далі Державна установа, позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області (далі - Управління Держаудитслужби, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства № 13-17/08-14/440-2025 від 27.02.2025.

Обґрунтовуючи позов, Державна установа вказує, що на підставі Акту ревізії від 27.01.2025 № 13-17-08-06-14 окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідачем складено та направлено на адресу позивача вимогу № 13-17/08-14/440-2025 від 27.02.2025 про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства, які під час ревізії не усунуто, однак такі порушення позивач заперечує, а саме:

1. Недоотримання орендної плати (9 035,66 грн), що порушує ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного і комунального майна».

Щодо цього порушення позивач вказує, що приміщення № 13 та № 18 загальною площею 34,5 кв.м в адміністративній будівлі позивача використовуються Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 131) (далі Державне підприємство № 131) у межах спільної діяльності установ Державної кримінально-виконавчої служби України для виконання завдань, визначених законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України». Зокрема, вказані приміщення слугують для розміщення адміністративного персоналу Державного підприємства № 131, який координує цю діяльність. Таке використання не є орендою в розумінні Закону № 157-ІХ, а належить до внутрішньогосподарських відносин в системі ДКВС. Установи ДКВС співпрацюють із підприємствами ДКВС для забезпечення виправлення засуджених через залучення їх до праці.

2. Покриття витрат на комунальні послуги: оплата теплопостачання та електроенергії за рахунок загального фонду за КПКВК 3601020, що суперечить ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України) та Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (далі Порядок № 228).

З цього питання позивач вказує, що облік теплопостачання та електроенергії для приміщень № 13 та №18, які використовуються Державним підприємством № 131, здійснюється за єдиними лічильниками позивача (ТП-163 для електроенергії, тепловий лічильник № 23333 для опалення). Позивач сплачує постачальникам (ТОВ «РОЕК») загальну суму за єдиним житловим тарифом, оскільки немає технічного поділу на вводі між житловою та виробничою зонами, а весь об`єкт обліковується як один споживач. Після цього витрати розподіляються між субабонентами, включаючи Державне підприємство № 131. За 2022-2024 роки ДП № 131 відшкодувало 67 672,76 грн (теплопостачання 48 390,97 грн, електроенергія 19 281,79 грн) на підставі актів розподілу, що підтверджується платіжними дорученнями. Вказує, що відповідачем не надано доказів використання позивачем загального фонду для покриття цих витрат. До того ж, різниця в тарифах між житловою та виробничою зонами не відшкодовувалася за рахунок бюджетних чи інших коштів. Таким чином, бюджет не зазнав збитків, а отже немає підстав для відшкодування.

3. Покриття витрат на електроенергію за тарифом побутового споживача (544 141,99 грн): оплата електроенергії за заниженим тарифом, що призвело до збитків за рахунок загального фонду (ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, Порядок № 228).

Позивач зазначає, що протягом ревізійного періоду між Державною установою та постачальником універсальних послуг в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна організація» (далі - TOB "РОЕК) укладаються договори на постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок установи на відповідний бюджетний рік. Облік використаної електричної енергії здійснюється на основі показів 4 основних лічильників, які встановлені в трансформаторних підстанціях ТП-163 та ТП-162, які знаходяться на балансі установи. Державна установа має два зареєстрованих особових рахунки у ТОВ "РОЕК" № 480026202 та № 480026936. В кінці кожного місяця по даних двох рахунках підприємство постачальник (ТОВ "РОЕК") виставляє окремо рахунки та акти для оплати спожитої за попередній місяць електричної енергії, в яких відображено кількість спожитої електричної енергії (у кВт/год), тариф за 1 кВт/год, та загальна сума спожитої електричної енергії.

Лічильники № 2576262 та № 1084584, які знаходяться у ТП-163, здійснюють облік виключно за тарифом як побутового споживача (гуртожитки). Лічильники № 1084205 та № 1084275, які знаходяться у ТП-162, здійснюють облік виключно за тарифом для малих непобутових споживачів, який розрахований згідно з п.2.2 та п.2.9 постанови НКРЕКП від 05.10.2018 № 11777 (зі змінами) та щомісячно опубліковується на сайті ТОВ «РОЕК». Дані лічильники обліковують такі наступні об`єкти, які знаходяться на господарчому дворі установи (за межами охоронюваної зони), а саме: будівлі гаражів, будівля бойлерної, будівля каналізаційно-насосної станції, будівля водо-насосної станції, будівля складу, будівля підсобного господарства та будівля котельні (балансова належність котельні - ДП "ДКВС України (№ 131)".

На території охоронюваної зони Державної установи розташовані об`єкти, які належать Державному підприємству «Підприємство ДКВС України (№131)», а саме будівля тарної дільниці, будівля Модуль «Кисловодськ», будівля механічної дільниці, будівля дільниці механічної обробки каменю. Електропостачання зазначених виробничих об`єктів здійснюється виключно із ТП-163, іншої технічної можливості перепідключення вищенаведених об`єктів, що належать Державному підприємству, немає. В даній підстанції на кожну будівлю в щитовій встановлено рубильник та внутрішній лічильник, що обліковує виключно одну окрему виробничу будівлю.

В останній день кожного місяця загальне споживання електричної енергії по установі передається через особистий кабінет до TOB «РОЕК» та ТОВ «Рівнеобленерго» для виставлення рахунків та актів за звітний період. Після отримання від ТОВ «РОЕК» актів та рахунків за спожиту електричну енергію в установі проводиться пооб`єктний розподіл використаної електричної енергії, в якому відображено споживання кожного об`єкту як бюджетного призначення, так і субабонентів установи, які здійснюють відшкодування вартості спожитої електричної енергії за тарифом, виставленим постачальною організацією.

Оскільки споживання ряду об`єктів, що належать Державному підприємству і розташовані на території охоронюваної зони, обліковується за показами основного лічильника, що має тариф як побутовий споживач (гуртожитки), тому і подальший розподіл даних виробничих об`єктів здійснено за тарифом, як побутовий споживач (гуртожитки). Державна установа не є постачальником електричної енергії, не продає її іншим юридичним та фізичним особам, а лише відшкодовує із вищезазначених субабонентів вартість спожитої електричної енергії за тим тарифом, яким отримано від постачальника, та перераховує суму відшкодованих коштів на рахунки постачальника ТОВ «РОЕК».

Виходячи із вищенаведеного, висновки управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, що за рахунок асигнувань загального фонду за KПKBK 3601020 Державною установою покрито витрати з оплати електричної енергії, використаної сторонньою юридичною особою, а саме Державним підприємством, на суму 544141,99 грн, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму, позивач вважає невірними, оскільки жодної гривні за рахунок загального фонду не використано на покриття різниці тарифів для Державного підприємства.

4. Неправомірне використання загального фонду замість спеціального (518 997,61 грн): оплата послуг, що мала здійснюватися за рахунок спеціального фонду (відшкодування засудженими), проведена з загального фонду (ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, Порядок № 228).

Заперечуючи вказане порушення, позивач зазначає, що при розрахунковій потребі у видатках загального фонду на 2022, 2023, 2024 роки по КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» потреба відповідно склала 4895,0 тис.грн, 4406,2 тис.грн, 6672,2 тис.грн, в той час коли за загальним фондом кошторису видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю за КЕКВ 2210 склали 2022 рік - 42,9 тис.грн, 2023 рік - 53,3 тис.грн та 2024 рік - 43,3 тис.грн. В умовах недофінансування видатків загального фонду установа не в змозі забезпечити належні житлові, побутові і санітарно-гігієнічні умови утримання засуджених. Тому придбання миючих засобів та предметів першої необхідності засудженим, матеріалів для проведення поточних ремонтів в гуртожитках відділень, на дільниці карантину, в їдальні для засуджених, для забезпечення особистого простору засуджених проводилися за рахунок коштів спеціального фонду згідно із затвердженим кошторисом установи. Надходження коштів до спеціального фонду спрямовано на заходи, які необхідні для виконання основних функцій, які не забезпечені або забезпечені частково коштами загального фонду та використовуються за цільовим призначенням, а саме кошти, отримані як відшкодування засудженими вартості витрат на їх утримання (за житлово-комунальні та побутові послуги) направлені на приведення умов тримання засуджених у відповідність з національними та міжнародними стандартами.

5. Взаємозалік у не грошовій формі (672 152,57 грн): порушення ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України.

6. Нецільове використання бюджетних асигнувань (673 100,00 грн): спрямування коштів з резервного фонду на премії замість додаткової винагороди, передбаченої Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 № 864-р.

Щодо суті вищевказаного порушення, позивач зазначає, що Державна установа є розпорядником третього рівня і використовує кошти відповідно до вимог чинного законодавства та листів розпорядників бюджетних коштів вищого рівня. В жовтні 2022 року до Установи надійшов лист від Західного міжрегіонального управління про виділення додаткових асигнувань для підвищення соціального захисту працівників Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до реєстрів змін до розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік від 14.11.2022 №172 та від 18.11.2022 №174. Відповідно зазначених реєстрів змін Установі затвердили довідки про зміни до кошторису на загальну суму 673100,00 грн, згідно плану асигнувань кошти надійшли на рахунок загального фонду Установи, відкритий в ДКСУ у Рівненській області. Отже кошти були використані відповідно до листа розпорядників бюджетних коштів вищого рівня на виплату премій особам рядового та начальницького складу установи.

Позивач, окрім наведеного вище, звертає увагу суду на неконкретизованість вимоги, яка не містить чітких, конкретних і зрозумілих приписів на адресу підконтрольного суб`єкта. Тому, на переконання позивача, оскаржувана вимога не відповідає критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, що є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог про її скасування.

Ухвалою від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.04.2025. Встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив (а.с. 167-178 т. 1), у якому позов заперечив повністю. Зазначив, що в ході ревізії встановлено, що позивачем (орендодавець) з Державним підприємством № 131 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 04.07.2022, згідно з яким об`єктом оренди є нерухоме майно - приміщення магазину, розміщене на території Державної установи, загальною площею 22,7 кв.м та перебуває на балансі позивача. За ревізійний період сплачено Підприємством орендної плати на загальну суму 21 533,42 гривень. Водночас, ревізією встановлено, що договори на оренду кабінетів (№13 та № 18) між позивачем та Державним підприємством № 131 не укладались. За даними бухгалтерського обліку позивача впродовж 2022-2023 та 9 місяців 2024 року рахунки за користування (оренду) кабінетами (№13 та № 18) для Державного підприємства № 131 не виставлялись та, відповідно, кошти за використання (оренду) кабінетів від Державного підприємства № 131 не надходили. Розрахунок вартості недоотриманої орендної плати міститься в Додатку 17 до акта ревізії та підписаний начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером Державної установи.

Крім того, ревізією встановлено, що рахунки на оплату спожитих комунальних послуг (теплопостачання та електропостачання) в кабінетах (№13 та № 18) та за теплопостачання в орендованому Підприємством приміщенні магазину для Підприємства протягом 2022-2023 років та у січні-вересні 2024 року Городоцьким виправним центром не виставлялись.

Відповідач наголосив, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ (зі змінами), передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування забороняється.

Розрахунки вартості послуг теплопостачання та електропостачання, використаних сторонньою юридичною особою в адміністративному приміщенні Державної установи (каб. № 13, № 18, магазин) (додаток 19 до акта ревізії) підписані і погоджені начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку-головним бухгалтером та заступником начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення. Також під час ревізії проведено зустрічну звірку щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків між вищезазначеними організаціями, за результатами якої не встановлено фактів покриття витрат 67672,76 грн (теплопостачання - 48 390,97 грн, електроенергія - 19 281,79 грн).

Щодо покриття витрат на електроенергію за тарифом побутового споживача, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 544141,99 грн, які зазначені в п. 3 вимоги про усунення виявлених порушень, відповідач зазначив наступне.

Ревізією встановлено, що TOB «РОЕК» для позивача надавались послуги з постачання електричної енергії по договору постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги - особовий рахунок 480026202 (договір № 480026202 від 12.01.2022, № 480026202 від 26.12.2022, № 480026202/Г-206 від 27.12.2023) (малий непобутовий споживач) та по договору постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги (колективний побутовий споживач) (гуртожитки) - особовий рахунок 480030936 (договір № 480030936 від 13.01.2022, № 480030936 від 26.12.2022, № 480030936/Г-202 від 19.12.2023). В ході ревізії встановлено, що на території охоронюваної зони Державної установи розміщене виробництво сторонньої юридичної особи - Державного підприємства № 131.

Впродовж ревізійного періоду 2022-2023 років та 9 місяців 2024 року позивачем для Державного підприємства № 131 виставлялись рахунки на відшкодування електроенергії, згідно з даними довідок про використання електроенергії Городоцьким виправним центром (№ 131) на виробництво Державного підприємства № 131.

При цьому в рахунках для Державного підприємства № 131, яке використовує електроенергію позивача для здійснення своєї виробничої діяльності в межах території Державної установи, в окремих випадках вартість електроенергії виставлено по тарифу для побутового споживача (гуртожитки), що призвело до заниження відшкодування вартості електричної енергії Підприємством на загальну суму 544 141,99 грн.

Так, за рахунок асигнувань загального фонду за КПКВК 3601020 по КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» Городоцьким виправним центром покрито витрати з оплати електричної енергії, використаної сторонньою юридичною особою - Державним підприємством № 131 для виробничої діяльності на загальну суму 544 141,99 грн, в т. ч. за 2022 рік - 104 633,94 грн, за 2023 рік - 215 619,88 грн та за січень - вересень 2024 року - 223 888,17 гривень, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу від 08.07.2010 № 2456-VI, абз. 2 п.5, абз. 2 п. 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Крім цього, ревізією встановлено, що в порушення абз. 15 ч. 4, ч.8 ст. 13 Бюджетного кодексу України, п. 23, п. 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, Державною установою у 2022-2023 роках, 9 місяців 2024 року за рахунок коштів загального фонду кошторису за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснено видатки на оплату комунальних послуг, які необхідно було провести за рахунок коштів спеціального фонду (утримання із заробітку, пенсії або іншого доходу засуджених), що призвело до покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду на загальну суму 518 997,61 грн, у тому числі: за КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання» на суму 222 593,46 грн; за КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на суму 296 404,15 грн.

Також встановлено, що відповідно до укладених угод про зарахування зустрічних однорідних вимог Виправним центром з Державним підприємством № 131 проведено взаєморозрахунок у негрошовій формі у 2022 році на загальну суму 527624,96 грн, у 2023 році - 144527,61 грн, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, із змінами, в частині, що забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов`язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України.

Щодо використання бюджетних асигнувань за призначенням, яке не відповідає напрямку виділення кошів, які зазначені в п. 6 вимоги про усунення виявлених порушень, відповідач зазначив, що ревізією встановлено, що додатково виділені Державній установі бюджетні асигнування довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 20.10.2022 №9/3617 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 212 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - на 40 000,00 грн та довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 21.11.2022 №9/4165 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 355 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - 66 100,00 грн, спрямовано на виплату премій особам рядового і начальницького складу у листопаді 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 133581,9 грн, відповідно, нарахування та сплата ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 24905,1 грн; у грудні 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 433418,1 грн, відповідно, нарахування ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 81194,9 грн, що не відповідає напрямку виділення (отримання) коштів з резервного фонду державного бюджету, а саме для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди, передбаченої Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 №864-р.

З наведених у відзиві підстав відповідач вважає висновки ревізії обґрунтованими, а вимогу №131708-14/440-2025 від 27.02.2025 про усунення виявлених порушень чіткою та зрозумілою. В задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Протокольною ухвалою від 28.04.2025 підготовче засідання відкладено до 05.05.2025.

Протокольною ухвалою від 05.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.05.2025.

В судовому засіданні 26.05.2025 оголошено перерву до 25.06.2025.

В судовому засіданні 25.06.2025 оголошено перерву до 07.07.2025.

В судовому засіданні 07.07.2025 відповідно до статті 227 КАС України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Встановлені судом обставини справи.

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області відповідно до п. 6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2024 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» за період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року.

Результати ревізії викладені в акті ревізії від 27.01.2024 №13-17-08-06/14 (а.с. 21-64, 181-221 т. 1).

Державна установа не погодилась із висновками ревізії та подала заперечення від 05.02.2025 № 18/675 стосовно порушення при спрямуванні на виплату премій особам рядового і начальницького складу в листопаді, грудні 2022 року, що не відповідає напрямку виділення (отримання) коштів з резервного фонду державного бюджету, а також щодо здійснення за рахунок загального фонду кошторису видатків на оплату комунальних послуг, які необхідно було провести за рахунок коштів спеціального фонду на суму 518 997,61 грн. Інші виявлені порушення не заперечувалися (а.с. 65-70 т. 1).

Суд встановив, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області позивачу направлено вимогу про усунення виявлених порушень законодавства № 13-17/08-14/440-2025 від 27.02.2025 (а.с. 71-75 т. 1), в якій зазначено:

1. Внаслідок не укладення з сторонньою юридичною особою Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 131) договору оренди кабінетів № 13 та № 18 в адмінприміщені, за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 Городоцьким виправним центром недоотримано орендної плати на загальну суму 9 035,66 грн, чим порушено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ (зі змінами) в частині, що передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування забороняється. Внаслідок вищезазначеного порушення Державній установі завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 9 035,66 грн.

Забезпечити відшкодування Державним підприємством № 131 орендної плати, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, відповідно до норм ст. 216-229 Господарського кодексу України, ст. 22, 610-625 Цивільного кодексу України, з врахуванням норм ст. 179 Господарського кодексу України.

2. В порушення вимог ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, абз. 2 п.5, абз. 2 п. 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (зі змінами), за рахунок асигнувань загального фонду за КПКВК 3601020 Городоцьким виправним центром покрито витрати з оплати за спожиті комунальні послуги (теплопостачання та електропостачання) в кабінетах (№ 13, 18) та орендованому приміщенні магазину сторонньою юридичною особою - Державним підприємством № 131 на загальну суму 67 672,76 грн (за 2022 рік - 21 453,48 грн, за 2023 рік - 28 392,22 грн, за січень - вересень 2024 року - 17 827,05 грн), у тому числі: за КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання» на суму 48 390,97 грн (за 2022 рік - 15 570,29 грн, за 2023 рік - 21 284,29 грн, за січень - вересень 2024 року - 11 536,39 грн); - за КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на суму 19 281,79 грн (за 2022 рік - 5 883,19 грн, за 2023 рік - 7 107,93 грн, за січень - вересень 2024 року - 6 290,66 гривень), чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Забезпечити відшкодування Державним підприємством № 131 спожитих комунальних послуг (теплопостачання та електропостачання) в сумі 67 672,76 грн, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, відповідно до норм ст. 216-229 Господарського кодексу України, ст. 22, 623-625 Цивільного кодексу України, які надалі перерахувати до державного бюджету.

3. В порушення вимог ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, абз. 2 п.5, абз. 2 п. 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, Городоцьким виправним центром за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 для Державного підприємства № 131 за спожиту електроенергію у виробничій діяльності до відшкодування в окремих випадках виставлено по тарифу для побутового споживача (гуртожитки), чим за рахунок асигнувань загального фонду за КПКВК 3601020 по КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» Городоцьким виправним центром покрито витрати з оплати електричної енергії, використаної сторонньою юридичною особою, на загальну суму 544 141,99 грн, в т. ч. за 2022 рік - 104 633,94 грн, за 2023 рік - 215 619,88 грн та за січень - вересень 2024 року - 223 888,17 гривень, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Забезпечити відшкодування спожитої у виробничій діяльності електричної енергії Державним підприємством № 131 по заниженій вартості на суму 544 141,99 грн, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, відповідно до норм ст. 216-229 Господарського кодексу України, ст. 22, 610-625 Цивільного кодексу України, які надалі перерахувати до державного бюджету.

4. В порушення абз. 15 ч. 4, ч.8 ст. 13 Бюджетного кодексу України, п. 23, п. 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (зі змінами), Городоцьким виправним центром у 2022 - 2023 роках, 9 місяців 2024 року за рахунок коштів загального фонду кошторису за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснено видатки на оплату комунальних послуг, які необхідно було провести за рахунок коштів спеціального фонду (утримання із заробітку, пенсії або іншого доходу засуджених), що призвело до покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду на загальну суму 518 997,61 грн, у тому числі: за КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання» на суму 222 593,46 грн (за 2022 рік - 14 955,35 грн, за 2023 рік - 70 116,15 грн, за січень - вересень 2024 року - 137 521,96 грн) та за КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на суму 296 404,15 грн (за 2022 рік - 17 410,36 грн, за 2023 рік - 76 755,79 грн, за січень - вересень 2024 року - 202 238,01 гривень).

Забезпечити усунення порушень з урахуванням вимог ч. 2 ст. 57 Бюджетного кодексу України, зокрема, перерахувати 518 997,61 грн до загального фонду державного бюджету.

5. В порушення вимог ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України в частині, що забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов`язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України, відповідно до укладених угод про зарахування зустрічних однорідних вимог Городоцьким виправним центром з Державним підприємством № 131 проведено взаєморозрахунок у негрошовій формі у 2022 році на загальну суму 527624,96 грн, у 2023 році - 144 527,61 грн.

Забезпечити дотримання вимог чинного законодавства в частині проведення взаєморозрахунків Городоцьким виправним центром з контрагентами та не допускати порушення надалі.

6. Додатково виділені Державній установі бюджетні асигнування відповідно до листа Міністерства юстиції України від 25.10.2022 № 98580/16.3.2/11-22, згідно з довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 20.10.2022 №9/3617 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 212 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - на 40 000,00 грн та відповідно до листа Міністерства юстиції України від 25.11.2022 № 5к/вих./7.2/7410, згідно з довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 21.11.2022 №9/4165 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 355 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - 66 100,00 грн, спрямовано на виплату премій особам рядового і начальницького складу у листопаді 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 133581,9 грн, відповідно, нарахування та сплата ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 24905,1 грн; у грудні 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 433418,10 грн, відповідно, нарахування ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 81194,9 грн, що не відповідає напрямку виділення (отримання) коштів з резервного фонду державного бюджету, а саме для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди, передбаченим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 №864-р.

Забезпечити дотримання вимог чинного законодавства в частині отримання (використання) коштів резервного фонду державного бюджету та не допускати вказане порушення надалі (а.с.71-75 т. 1).

Вважаючи вимогу контролюючого органу протиправною, Державна установа звернулась до суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ від 26.01.1993 зі змінами (далі - Закон №2939-ХІІ).

Частиною першою статті 2 Закону №2939-ХІІ встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2939-ХІІ здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної аудиторської служби України» № 868 від 28.10.2015, яка набрала чинності 03.11.2015, утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

За пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016 (далі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 7 Положення №43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до пункту 6 Положення № 43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, згідно з підпунктом 9 пункту 4 Положення № 43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10 та 13 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно із якими органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо виявлених порушень законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною другою статті 15 Закону №2939-ХІІ обумовлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими до виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм слідує, що органам державного фінансового контролю надано право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства - пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення його у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути при стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку підконтрольною установою або шляхом звернення контролюючого органу з відповідним позовом.

В цій справі позивач, поміж іншого, стверджує про невідповідність змісту оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень вимогам закону.

У зв`язку з цим суд враховує, що відповідно до пункту 35 Порядку проведення інспектування Держаудитслужбою, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №550 від 20.06.2006, зі змінами (далі - Порядок №550), виявлені допущені об`єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов`язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку №550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Як встановлено судом, відповідно до вимог чинного законодавства, відповідачем в акті ревізії зафіксовані виявлені ревізією порушення, вказано норми законодавства, які порушено, а у зв`язку із неусуненням порушень та поданням заперечень Державною установою - скеровано об`єкту контролю вимогу про усунення таких порушень.

Водночас в оскаржуваній вимозі вказано на матеріальну шкоду (збитки), її розмір, що призвело до безпідставних витрат та недоотримання бюджетних коштів. Враховуючи усталену судову практику, яка ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду в аналогічних справах, суд зазначає, що наявність підстав для відшкодування коштів (збитків) і правильність їх обчислення підлягає судовій оцінці у справі за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Щодо зазначених у вимозі порушень, які вимагається усунути, суд зазначає таке.

Матеріалами справи стверджується і сторони не заперечують, що в адміністративній будівлі Державної установи на першому поверсі знаходяться два кабінети (№ 13 та № 18), які використовуються іншою юридичною особою - Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№131)». Такі службові кабінети забезпечені електропостачанням та опаленням (а.с. 230 т. 1).

Крім того, на першому поверсі в адміністративній будівлі позивача знаходиться приміщення, яке орендується Державним підприємством № 131 для розміщення магазину. Приміщення забезпечене електропостачанням та опаленням (а.с. 231 т. 1).

Зазначені обставини встановлені під час ревізії, зафіксовані відповідними актами обстеження адміністративної будівлі, які підписані уповноваженими особами державної установи.

Ревізією встановлено, що договори на оренду кабінетів №13 та № 18 між позивачем та Державним підприємством № 131 не укладались. За даними бухгалтерського обліку позивача впродовж 2022-2023 років та 9 місяців 2024 року, рахунки за користування (оренду) кабінетами №13 та № 18 для Державного підприємства № 131 не виставлялись, кошти за використання (оренду) службових кабінетів від Державного підприємства № 131 не надходили.

Таких обставин позивач жодним чином не спростував.

Згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ (зі змінами), передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування забороняється.

Таким чином, вірним є висновок органу державного фінансового контролю про порушення позивачем ч. 2 ст. 9 вищевказаного Закону, оскільки законодавчо встановлена заборона передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування.

Розрахунок вартості недоотриманої орендної плати на загальну суму 9 035,66 грн наведено в Додатку 17 до акта ревізії, в його основу покладено звіт про оцінку № 211223/2 від 06.01.2022 (1 кв.м. = 2342,45 грн), такий розрахунок підписаний начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером Державної установи (а.с. 232 т. 1).

В судовому засіданні представниками позивача зміст такого розрахунку не спростовано, а відтак він є належним та допустимим доказом в розумінні статей 73-74 КАС України, який у сукупності з іншими доказами підтверджує встановлене порушення фінансової дисципліни.

Таким чином, внаслідок не укладення позивачем з Державним підприємством № 131 договору оренди кабінетів № 13 та № 18 в адміністративному приміщені впродовж ревізійного періоду позивачем недоотримано орендної плати від Державного підприємства № 131 за користування кабінетами № 13 та № 18 на загальну суму 9 035,66 грн.

Крім того, ревізією встановлено, що відшкодування за спожиті комунальні послуги (теплопостачання та електропостачання) Державним підприємством № 131 в кабінетах №13 та № 18, а також за теплопостачання в орендованому Державним підприємством № 131 приміщенні магазину за даними бухгалтерського обліку позивача не здійснювалось.

Рахунки на оплату спожитих комунальних послуг (теплопостачання та електропостачання) в кабінетах (№13 та № 18) та за теплопостачання в орендованому Державним підприємством № 131 приміщенні магазину для Державного підприємства № 131 протягом 2022-2023 років та у січні-вересні 2024 року позивачем не виставлялись. Договори щодо відшкодування Державним підприємством № 131 спожитих комунальних послуг в означених приміщеннях не укладались.

Розрахунки вартості послуг теплопостачання та електропостачання використаних сторонньою юридичною особою в адміністративному приміщенні Державної установи є додатками до акта ревізії (а.с. 233, 234 т. 1), є коректними та підписані представниками позивача без зауважень.

Суд не бере до уваги та відхиляє доводи позивача про те, що вказані приміщення використовуються Державним підприємством № 131 у межах спільної діяльності установ Державної кримінально-виконавчої служби України. Суд наголошує на тому, що і Державна установа, і Державне підприємство № 131 є окремими юридичними особами та провадять незалежно одна від одної свою фінансово-господарську діяльність. Водночас будь-які господарські договори щодо спільної діяльності таких юридичних осіб у справі відсутні та на їх наявність позивач не вказує.

Таким чином, наведені позивачем аргументи не можуть бути враховані судом та не спростовують факту виявлених фінансових порушень. Отже пред`явлена органом державного фінансового контролю вимога щодо усунення означених порушень є правомірною.

Крім цього, судом встановлено, що Tовариством з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ "РОЕК") для позивача надавались послуги з постачання електричної енергії по договору постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги - особовий рахунок 480026202 (договір № 480026202 від 12.01.2022, № 480026202 від 26.12.2022, № 480026202/Г-206 від 27.12.2023) (малий непобутовий споживач) та по договору постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги (колективний побутовий споживач) (гуртожитки) - особовий рахунок 480030936 (договір № 480030936 від 13.01.2022, № 480030936 від 26.12.2022, № 480030936/Г-202 від 19.12.2023). Згідно додатку № 1 до заяви - приєднання до договорів про постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги до договору № 480030936 від 13.01.2022 та договору № 480030936 від 26.12.2022, визначено ЕІС-код об`єкта (площадка вимірювання) 62Z340, 62Z151 та 62Z685 за адресою об`єкта: Рівне,-Рівне-17 гуртожитки (а.с. 76-103 т. 1).

Ревізією встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на території охоронюваної зони Державної установи розміщене виробництво іншої юридичної особи - Державного підприємства № 131. Впродовж ревізійного періоду 2022-2023 років та 9 місяців 2024 року позивачем для Державного підприємства № 131 виставлялись рахунки на відшкодування електроенергії, згідно з даними довідок про використання електроенергії Городоцьким виправним центром (№ 131) на виробництво Державного підприємства № 131.

В рахунках для Державного підприємства № 131, яке використовує електроенергію позивача для здійснення своєї виробничої діяльності в межах території Державної установи, в окремих випадках вартість електроенергії виставлено по тарифу для побутового споживача (гуртожитки), тоді як фактично електроенергія була використана на виробничі цілі, що призвело до заниження відшкодування вартості електричної енергії Державним підприємством № 131 на загальну суму 544 141,99 грн. Розрахунок заниженої вартості електроенергії, виставленої на відшкодування позивачем Державному підприємству № 131 за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, є додатком 20 до акту ревізії (а.с. 19 т. 2), підписаний представниками позивача без зауважень. Також в довідках про використання електроенергії Державною установою визначено розподіл електричної енергії, вказано тариф та її вартість (а.с. 22-53 т.2). При цьому, як встановлено судом, такі довідки, підписані уповноваженими особами позивача, надані під час ревізії, є відмінними від довідок, долучених позивачем до матеріалів позовної заяви (а.с.106-114 т. 1), в яких в п. 16 змінено запис "Виробництво" на "ДП ДКВС № 131".

З урахуванням таких фактичних обставин відповідач в акті ревізії та в оскарженій вимозі вказав, що за рахунок асигнувань загального фонду за КПКВК 3601020 по КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» покрито витрати з оплати електричної енергії, використаної сторонньою юридичною особою - Державним підприємством № 131 для виробничої діяльності на загальну суму 544 141,99 грн, в т. ч. за 2022 рік - 104 633,94 грн, за 2023 рік - 215 619,88 грн та за січень - вересень 2024 року - 223 888,17 гривень, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу від 08.07.2010 № 2456-VI, абз. 2 п.5, абз. 2 п. 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити про те, що позивач, як споживач електроенергії за договорами про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з ТОВ "РОЕК", достеменно обізнаний про те, що фактично використана на виробництво електроенергія підключеним до електромережі позивача субабонентом Державним підприємством № 131 відшкодовується позивачу за заниженим ("житловим") тарифом. Відповідно, й позивач, оплачуючи вартість електроенергії для ТОВ "РОЕК" за рахунок асигнувань загального фонду за КПКВК 3601020 по КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії», фактично покривав за заниженим тарифом витрати з оплати електричної енергії, яка була використана Державним підприємством № 131 для виробничої діяльності. На переконання суду, така поведінка позивача не може бути визнана правомірною, а відтак наведені позивачем аргументи в цій частині судового спору суд відхиляє як необґрунтовані. Суд вважає, що доводи позивача про відсутність технічної можливості щодо перепідключення виробничих об`єктів, що належать Державному підприємству № 131, не можуть слугувати законною підставою для оплати спожитої електроенергії за заниженим тарифом. При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що до проведення ревізії позивач вживав будь-які заходи задля належного обліку електроенергії, використаної у виробництві Державним підприємством № 131, для оплати її енергопостачальній організації за відповідним (правильним) тарифом.

Обчислений ревізією розрахунок вартості електроенергії з урахуванням різниці в тарифах становить 544 141,99 грн; з правильністю розрахунку погодилися представники позивача в судовому засіданні.

А тому, за встановлених обставин, безвідносно до запропонованого відповідачем способу усунення виявленого порушення, суд вважає обґрунтованою вимогу органу державного фінансового контролю, яка, як вже зазначалося, першочергово спрямована на коригування роботи підконтрольної установи та приведення її у відповідність із вимогами законодавства. Водночас, суд нагадує, що чинним законодавством України не визначено переліку конкретних способів усунення порушень, а також відсутній обов`язок органу державного фінансового контролю вказувати нормативно-правові акти, на підставі яких об`єкт контролю зобов`язаний здійснити заходи, направлені на недопущення порушення в подальшому. Отже вимога усунути виявлені порушення, на переконання суду, є правомірною.

Щодо неправомірного використання загального фонду на оплату комунальних послуг, які необхідно було провести за рахунок спеціального фонду, що призвело до покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду на загальну суму 518997,61 грн, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України до власних надходжень бюджетних установ відносяться надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством.

Згідно з актом ревізії, спеціальний фонд Державної установи сформовано за рахунок надходжень коштів від працевикористання спецконтингенту (25%); утримання із заробітку спецконтингенту за харчування, речове майно та комунально-побутові послуги; послуги, пов`язані з виготовленням, вирощуванням та реалізацією продукції підсобного господарства; від продажу засудженим продуктів харчування і предметів першої необхідності; від надання місць в кімнатах побачень для засуджених та їх родичів; кошти за надані послуги згідно чинного законодавства (заробітна плата засуджених та нарахування ЄСВ), плата за оренду майна, від реалізації майна, отримання благодійної допомоги (натуральна форма).

Із заробітної плати засуджених щомісячно проводилися утримання вартості спожитих ними комунальних послуг, утримані суми перераховувалися на спеціальний рахунок виправного центру та відображалися у «Звіті про надходження коштів, отриманих як плата за послуги (форма № 4-1 д)».

Частиною восьмою ст. 13 Бюджетного кодексу України визначено, що платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету.

Таким чином кошти, отримані як відшкодування засудженими вартості витрат на їх утримання (за житлово-комунальні та побутові послуги), повинні спрямовуватись на оплату комунальних послуг та витрати з надання побутових послуг.

Відповідно до пункту 4 Порядку відшкодування вартості витрат на утримання засуджених в установах виконання покарань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2017 № 80 (далі - Порядок № 80), засуджені відшкодовують вартість свого утримання в установах виконання покарань.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 80, вартість витрат на утримання засуджених в установах виконання покарань, яка відшкодовується із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу, розраховується за видами наданих послуг, які безпосередньо пов`язані із забезпеченням створення належних матеріально-побутових умов під час відбування покарання.

Утримання засуджених в установах виконання покарань включає в себе надання житлово-комунальних та побутових послуг (п. 6 Порядку № 80).

Згідно з п. 8 Порядку № 80, кошти, які установа виконання покарань отримує від відшкодування засудженими вартості витрат на їх утримання, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету та використовуються в порядку, встановленому законодавством.

За період з 01.01.2022 по 30.09.2024 позивачем до власних надходжень спеціального фонду на спеціальний реєстраційний рахунок зараховувались кошти, що утримувались із заробітної плати засуджених за спожиті ними житлово-комунальні та побутові послуги.

Водночас, ревізією встановлено, що видатки на оплату комунальних послуг (в тому числі спожитих та відшкодованих засудженими і зарахованих до спеціального фонду, як утримання із заробітку, пенсії або іншого доходу засуджених, здійснювалися за рахунок коштів загального фонду.

Крім того, ревізією затвердження та виконання кошторисів на 2022-20204 роки встановлено, що кошториси за спеціальним фондом (без внесених змін) за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» на 2022-2024 роки за КЕКВ 2270 затверджено відповідно на суми 192200,0 грн, 190000,0 грн та 295000,0 грн. З врахуванням внесених змін за спеціальним фондом кошторису за 2022-2023 роки, 9 місяців 2024 року (видатки зменшено) за КЕКВ 2270 затверджено видатки на суми 7415,0 грн, 11989,25 грн та 25044,07 грн. Касові видатки проведено в межах затверджених бюджетних асигнувань.

Натомість, кошториси за загальним фондом (без внесених змін) за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» на 2022-2024 роки за КЕКВ 2270 затверджено відповідно на суми 3486100,0 грн, 4269100,00 грн та 5275900,0 грн. До кошторисів за 2022-2023 роки, 9 місяців 2024 року за загальним фондом вносилися зміни (збільшення видатків), із врахуванням внесених змін за КЕКВ 2270 видатки затверджено на суми 4367500,0 грн, 4812188,23 грн та 3079280,52 грн. Касові видатки проведено в межах затверджених бюджетних асигнувань.

Як встановлено судом, позивач встановлені ревізією обставини щодо використання коштів пояснює такими факторами, як недостатнє фінансування, необхідність створення належних умов тримання під вартою, а також покликається на те, що паспортом бюджетної програми за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» передбачено, що метою бюджетної програми є створення для засуджених належних умов тримання та проживання протягом терміну ізоляції від суспільства. У зв`язку з цим надходження коштів до спеціального фонду спрямовано на заходи, які необхідні для виконання основних функцій, які не забезпечені або забезпечені частково коштами загального фонду та використовуються за цільовим призначенням, а саме кошти, отримані як відшкодування засудженими вартості витрат на їх утримання (за житлово-комунальні та побутові послуги), направлені на приведення умов тримання засуджених у відповідність з національними та міжнародними стандартами.

Разом з тим, суд зазначає, що означеними доводами позивача пояснюється причина такого використання бюджетних коштів, однак не спростовується виявлене ревізією фактичне здійснення Державною установою в ревізійному періоді за рахунок загального фонду видатків на оплату комунальних послуг, які необхідно було провести за рахунок коштів спеціального фонду (утримання із заробітку, пенсії або іншого доходу засуджених), що призвело до покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду на загальну суму 518 997,61 грн.

Тому суд вважає, що орган державного фінансового контролю правильно вказав у спірній вимозі на те, що покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду на вищевказану суму є порушенням бюджетного законодавства.

Крім цього, в пункті 5 оскарженої вимоги зазначено про виявлене ревізією проведення взаєморозрахунку у негрошовій формі. Зокрема, ревізією розрахунків Державної установи з Державним підприємством № 131 за період 2022 - 2023 років встановлено, що між зазначеними суб`єктами укладались угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно до укладених угод про зарахування зустрічних однорідних вимог позивачем з Державним підприємством № 131 проведено взаєморозрахунок у негрошовій формі у 2022 році на загальну суму 527624,96 грн, у 2023 році - 144 527,61 грн.

Таких обставин позивач ні в позові, ні під час судового розгляду справи жодним чином не спростував та не заперечив.

Суд враховує, що приписами ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов`язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що орган державного фінансового контролю правильно встановив вищевказане порушення та вказав про необхідність його недопущення надалі.

Щодо використання бюджетних асигнувань за призначенням, яке не відповідає напрямку виділення кошів (пункт 6 вимоги) суд враховує таке.

Проведеним заходом фінансового контролю встановлено, що позивачу у жовтні - листопаді 2022 року додатково виділені асигнування за рахунок коштів резервного фонду Державного бюджету, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 № 864-р, на суму 673100,00 грн за бюджетною програмою 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України", а саме:

довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 20.10.2022 № 9/3617, затвердженою Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, збільшено надходження загального фонду на 252000,00 грн та, відповідно, видатки за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на суму 212 000,00 грн та за КЕКВ «Нарахування на оплату праці» - на 40 000,00 грн;

довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 21.11.2022 № 9/4165, затвердженою Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, збільшено надходження загального фонду на 421 100,00 грн та, відповідно, видатки за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на 355000,00 грн та за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - на 66 100,00 гривень.

В Розрахунку видатків до вищевказаних довідок про зміни до кошторису на 2022 рік, у графі обґрунтування видатків не зазначено.

Судом встановлено, що Міністерством юстиції України направлено лист від 25.10.2022 №98580/16.3.2/11-22 на адресу Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (який в подальшому скерований до установ ДКВС листом Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань від 27.10.2022 № 5к/вих./7/6704), в якому зазначено:

«З метою підвищення соціального захисту Державної кримінально-виконавчої служби України, підвищення розмірів заробітної плати працівників та грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та інших установ, створених на забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, Мін`юстом реєстрами змін до розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік від 19.10.2022 №143 та від 20.10.2022 № 144 додатково виділені асигнування у жовтні 2022 року за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України», КЕКВ 2111 «Заробітна плата» - 669,3 тис.грн, КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 8 773,7 тис.грн та відповідні нарахування на оплату праці, виходячи з чисельності фактично зайнятих посад у підпорядкованих бюджетних установах.

Виділення додаткових асигнувань Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та підпорядкованим бюджетним установам відповідно реєстру змін до розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік від 19.10.2022 №143 здійснене за рахунок коштів резервного фонду Державного бюджету асигнувань, виділених Мін`юсту відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 № 864-р Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди (а.с. 55-56 т. 2).

Відповідно додатку до листа Мін`юсту від 25.10.2022 №98580/16.3.2/11-22 Інформація з реєстру змін від 19.10.2022 № 143 (розподіл відкритих асигнувань від 19.10.2022 № 275), для позивача на жовтень 2022 року зміни до розпису та відкриття асигнувань за КПКВК 3601020 становлять 252,0 тис. грн за КЕКВ 2112 - 212,0 тис. грн та за КЕКВ 2120 - 40,0 тис. грн (а.с. 57 т. 2).

Крім цього, згідно з листом Міністерства юстиції України від 25.11.2022 № 5к/вих./7.2/7410 на адресу установ виконання покарань Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повідомлено, що Мін`юстом реєстрами змін до розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік від 14.11.2022 № 172 та від 18.11.2022 № 174 додатково виділені асигнування у листопаді 2022 року за КПКВК 3601020, КЕКВ 2111, КЕКВ 2112, КЕКВ 2120 виходячи з чисельності фактично зайнятих посад. Виділення додаткових асигнувань відповідно до реєстру змін розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік від 17.11.2022 № 172 здійснене за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету асигнувань, відповідно до розпорядження КМУ від 30.09.2022 № 864-р (а.с. 58-61 т. 2).

Суд враховує, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 №864-р "Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для здійснення виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди" визначено, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 21 квітня 2022 р. №2218-ІХ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік та з метою підвищення обороноздатності держави в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, виділити Міністерству юстиції 250000 тис. гривень для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди за бюджетною програмою 3601020 Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже цільове призначення виділених з резервного фонду державного бюджету коштів відповідно до вищевказаного розпорядження Уряду передбачене для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди за бюджетною програмою 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України".

Пунктом 2 розділу II Прикінцеві положення Закону України від 21 квітня 2022 р. №2218-ІХ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено, що передбачені цим Законом кошти в частині збільшення видатків державного бюджету на 2022 рік за бюджетною програмою "Резервний фонд" (код 3511030) спрямовуються виключно на здійснення заходів щодо забезпечення безпеки і оборони, фінансової підтримки внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з матеріалами ревізії, протягом ревізійного періоду нарахування та виплата особам рядового і начальницького складу Державної установи додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за рахунок бюджетних асигнувань за КПКВК 3601020 не здійснювалося, оскільки особи рядового і начальницького складу Державної установи не несуть службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, не беруть безпосередню участь у бойових діях та не забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, як визначено в абз. першому постанови Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами).

Таких обставин позивач не заперечив.

Додатково виділені з резервного фонду державного бюджету Державній установі бюджетні асигнування довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 20.10.2022 №9/3617 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 212 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - на 40000,00 грн та довідкою про зміни до кошторису на 2022 рік за КПКВК 3601020 від 21.11.2022 №9/4165 за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» - 355 000,00 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» - 66 100,00 грн, надійшли на розрахунковий рахунок для зарахування коштів загального фонду державного бюджету, що відкритий в органі державної казначейської служби, та були спрямовані на виплату премій особам рядового і начальницького складу у листопаді 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 133581,9 грн, відповідно, нарахування та сплата ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 24905,1 грн; у грудні 2022 року за КЕКВ 2112 на суму 433418,1 грн, відповідно, нарахування ЄСВ за КЕКВ 2120 на суму 81194,9 грн.

Зазначене використання бюджетних коштів не відповідає напрямку виділення (отримання) коштів з резервного фонду державного бюджету, а саме для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди, передбаченим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 №864-р, про що цілком підставно вказав орган державного фінансового контролю в акті ревізії та в оскарженій вимозі.

Доводи позивача в цій частині судового спору ґрунтуються на тому, що позивач є розпорядником третього рівня і використовує кошти відповідно до вимог чинного законодавства та листів розпорядників бюджетних коштів вищого рівня. Тому отримавши лист від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про виділення додаткових асигнувань для підвищення соціально захисту працівників Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до реєстрів змін до розподілу показників зведених кошторисів на 2022 рік, згідно з якими позивачу затвердили довідки про зміни до кошторису на загальну суму 673100,00 грн, позивач отримані кошти використав відповідно до листа розпорядників бюджетних коштів вищого рівня на виплату премій особам рядового та начальницького складу установи.

У зв`язку з цим суд зазначає, що використання додаткових асигнувань відповідно до листів розпорядників бюджетних коштів вищого рівня не спростовує висновку органу державного фінансового контролю про використання цих асигнувань, що не відповідає напрямку виділення (отримання) коштів з резервного фонду державного бюджету, а саме для здійснення виплати особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди, передбаченим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2022 №864-р.

А відтак суд вважає, що відповідач правомірно вказав про виявлене порушення у вимозі, зазначивши про необхідність забезпечити дотримання вимог чинного законодавства в частині отримання (використання) коштів резервного фонду державного бюджету та не допускати такого порушення в подальшому.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд висновує, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено обґрунтованість висновків ревізії про виявлені порушення, а відтак вимога про усунення виявлених ревізією порушень правомірно пред`явлена об`єкту контролю. При цьому така вимога жодним чином не порушує прав та законних інтересів Державної установи, а відповідно до вимог чинного законодавства спрямована на корегування роботи підконтрольної установи та приведення її у відповідність із вимогами закону.

Суд повторює, що органу державного фінансового контролю надано повноваження здійснювати контроль за використанням державних фінансових ресурсів шляхом проведення ревізії та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Враховуючи, що проведеною ревізією встановлено порушення, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, тому в досліджуваному випадку вимоги контролюючого органу в частині усунення допущених порушень сформульовано чітко, конкретно, з врахуванням вимог закону, які регулюють ці відносини, та спрямовані на захист державних інтересів. Водночас, суд зазначає, що за допомогою вимоги неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, а законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку виключно за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення.

Суд наголошує, що наділяючи органи державного фінансового контролю правом пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" не встановлює за необхідне зазначення будь-яких застережень щодо способу виконання підконтрольною особою вимоги, також таких застережень не встановлюють інші чинні правові акти, які регулюють спірні правовідносини.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправною вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства № 13-17/08-14/440-2025 від 27.02.2025. Доводи позивача та надані ним докази правомірності оскарженої вимоги не спростовують та не дають суду підстав для її скасування.

Суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, оцінивши основні вагомі аргументи сторін, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що орган Державної аудиторської служби України в спірних правовідносинах діяв правомірно, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів повноту правопорушення позивача у сфері використання та збереження державних фінансових ресурсів, що свідчить про відсутність підстав для скасування судом спірної вимоги. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження та спростовані у ході судового розгляду справи, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи результати судового розгляду, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Державної установи «Городоцький виправний центр» до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Державна установа "Городоцький виправний центр (№131)" (вул. Штейнгеля барона, 92А,с. Городок,Рівненська обл., Рівненський р-н,35331, ЄДРПОУ/РНОКПП 08575616)

Відповідач - Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області (вул. Міцкевича, 14,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40913624)

Повний текст рішення складений 16 липня 2025 року

Суддя Н.О. Дорошенко