Справа № 744/276/25
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/276/25
Провадження № 2-а/744/4/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Голик Євген Валерійович в інтересах позивача, ОСОБА_1 , пред`явив адміністративний позов, який відповідає формі позовної заяви, до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому представник позивача просив: визнати протиправною та скасувати постанову № 61 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити; справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження; стягнути на користь позивача судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 10 квітня 2025 року позивач виявив, що на його банківський рахунок накладено арешт. Звернувшись 14 квітня 2025 року до Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач з`ясував, що 10 квітня 2025 року відносно нього було відкрито виконавче провадження № 77765898 за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 61 від 08 лютого 2025 року. Цього ж дня, тобто 14 квітня 2025 року позивач отримав в Семенівському відділі державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію постанови № 61 від 08 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, а саме належним чином був оповіщений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 листопада 2024 року, але не прибув у зазначений у повістці термін, чим порушив вимоги абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану.

Представник позивача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року є протиправною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всіх вищеперелічених норм КУпАП відповідачем дотримано не було. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 61 позивача було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 09 годині 00 годині 05 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . 05 лютого 2025 року, коли позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , то йому було повідомлено про те, що жодних протоколів стосовно позивача до 2 відділу не надходило і аніякого розгляду справи не буде. Більше про іншу дату, час та місце розгляду справи позивач не повідомлявся. Як вбачається з постанови № 61, справу було розглянуто без участі позивача не 05 лютого 2025 року, а чомусь 08 лютого 2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що позивач не сповіщався. Таким чином позивача не було належним чином сповіщено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не прийняв участь у розгляді справи. Таким чином під час розгляду справи були порушені право позивача на захист, зокрема, право надати пояснення, подати на свій захист докази, заявити клопотання, зокрема, про долучення можливих доказів, не були роз`яснені права та обов`язки.

Окрім того слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягає в наступному.

Позивач перебуває на обліку, як військовозобов`язаний, в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач є особою з інвалідністю 3 групи та має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, тобто має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі відповідно пунктів 2 та 3 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач скористався своїм правом на відстрочку та 08 травня 2024 року останньому 2-м відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 була надана відстрочка від призову на підставі п. 3 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (утримання трьох дітей), яка діє до 08 травня 2025 року. Окрім того, згідно довідки ВЛК від 11 липня 2024 року позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Отже позивач є таким, що вчасно оновив свої облікові дані, з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем обліку, пройшов ВЛК, оформив відстрочку від призову за мобілізацією, яка діяла як на момент винесення спірної постанови, так і діє на теперішній час. Позивач весь час як проживав, так і проживає за вищевказаною адресою в селі Тополівка Семенівської територіальної громади, місце проживання не змінював.

04 лютого 2025 року позивача було зупинено працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Корюківка, коли він їхав на власному автомобілі, та повідомлено, що він перебуває у розшуку за нез`явлення до РТЦК по повістці. Не зважаючи на заперечення позивача, що жодних повісток він не отримував, що у нього оформлена відстрочка від призову і що взагалі він є непридатним до військової служби, на позивача було складено протокол № 61 за те, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертає увагу суду, що в протоколі навіть не зазначено, посадовою особою якого саме ІНФОРМАЦІЯ_2 складено даний протокол. Згідно протоколу № 61 спочатку вказано, що «позивач був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 », потім нижче зазначено, що позивачу «08.01.2025 надіслано повістку засобами поштового зв`язку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. - 20.01.2025, 08.01.2025 - у поштовому повідомленні було проставлено відмітку про відсутність особи за адресою проживання...».

Отже згідно протоколу посадова особа не може визначитися до якого ж саме ІНФОРМАЦІЯ_2 викликався та не з`явився позивач.

Окрім того, відомості протоколу не співпадають з відомостями постанови про притягнення позивача до відповідальності. А саме, згідно протоколу позивач не з`явився 20 січня 2025 року, натомість згідно постанови позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 листопада 2024 року. Таким чином постановою на позивача накладено штраф за дії, за які він не обвинувачувався згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича або близького родича його дружини.

Як вже зазначалося вище, позивачу з незрозумілих причин не була вручена повістка працівниками АТ «Укрпошта» (якщо така дійсно направлялася) з незалежних від позивача причин. Сам позивач нікуди зі свого місця проживання не виїжджав, всі свої обов`язки перед ІНФОРМАЦІЯ_2 виконав сумлінно та вчасно, мав та має відстрочку від мобілізації до 08 травня 2025 року, є особою з інвалідністю 3 групи та непридатним до військової служби. Через наведені обставини позивач не очікував та не мав очікувати повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже жодних причин його туди викликати навіть не було. Але якщо б він і отримав таку повістку, то неодмінно з`явився б до ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже у нього не було та немає причин уникати контактів з посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всі вищеперелічені обставини, в тому числі і те, що він не знав і не міг знати про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавили його можливості особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 (18.11.2024 згідно постанови, або 20.01.2025 - згідно протоколу (відповідач має визначитись)).

Якщо, як вказано в спірній постанові, позивач вчинив адміністративне правопорушення 18 листопада 2024 року (не прибув у цей день до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), то станом на 08 лютого 2025 року минув двохмісячний термін накладення адміністративного стягнення, і тому справа щодо позивача мала бути закрита через закінчення вказаного строку.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи з вищевикладеного, постанова в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Ухвалою судді від 29 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 09 липня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу.

У судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила справу розглянути без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, постанову про адміністративне правопорушення від 08.02.2025 р. № 61 - залишити без змін.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У справі встановлено, що 08 лютого 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 61 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статі 210-1 Кодексу України по адміністративні правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 .

Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_1 було поставлено до вини те, що «гр. ОСОБА_1 , 1984 року народження, винний у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності передбаченій ч. 3 ст. 210-1, а саме: порушення військовозобов`язаним ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), а саме: належним чином був оповіщений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 18.11.2024 року, але не прибув у зазначений у повістці термін, чим порушив вимоги абз. 8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії воєнного стану. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не виявлено. Майнової шкоди не заподіяно».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вдповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно складеного щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення № 61 від 14 лютого 225 року спочатку вказано, що «позивач був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 », потім нижче зазначено, що позивачу «08.01.2025 надіслано повістку засобами поштового зв`язку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. - 20.01.2025, 08.01.2025 - у поштовому повідомленні було проставлено відмітку про відсутність особи за адресою проживання...».

Отже згідно протоколу неможливо встановити до якого ж саме ІНФОРМАЦІЯ_2 викликався та не з`явився позивач.

Окрім того, відомості протоколу не співпадають з відомостями постанови про притягнення позивача до відповідальності. А саме, згідно протоколу позивач не з`явився 20 січня 2025 року, натомість згідно постанови позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 листопада 2024 року. Таким чином постановою на позивача накладено штраф за дії, за які він не обвинувачувався згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

В ході судового розгляду з доданих позивачем до відзиву на позовну заяву документів встановлено, що позивач ОСОБА_1 викликався за повісткою № 1750654 від 07 січня 2025 року на 20 січня 2025 року на 09 годину 00 хвилин для уточнення даних до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Будь-яких документів на підтвердження виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 стороною відповідача до суду не надано.

У відзиві на позовну заяву представником позивача зазначено, що позивач на 20.01.2025 року не прибув за повісткою та про причини неприбуття не повідомив у 3-х денний термін, тобто сторона позивача стверджує, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.01.2025 року, а не 18.11.2024 року як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, що викликає розумні сумніви у достовірності відомостей протоколу.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 постанову по справі про адміністративне правопорушення № 61 від 08 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Голик Євген Валерійович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Суддя: С. В. Смага