Справа № 209/6479/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2025 року м. Дніпросправа № 209/6479/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 24.09.2024 в адміністративній справі №209/6479/24 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (надалі також Інспекція, відповідач), в якому просить поновити процесуальний строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення; постанову від 16.05.2024 про накладення адміністративного стягнення серія 1ДІ №00511876 до повідомлення серія ІД №01357155 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасувати, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради па користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 605,60 грн. та у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 19.08.2024 ОСОБА_1 виявив, що його банківські рахунки заблоковані, у зв`язку із чим звернувся до адвоката, який 19.08.2024 ознайомився з виконавчим провадженням №75636954 та відповідно позивачу стало відомо про наявність та зміст оскаржуваної постанови, згідно якої ОСОБА_1 нібито 23.04.2024 о 14 год 33 хв. транспортним засобом Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро площа Героїв Майдану, 1, чим вчинив порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху, а саме порушено вимоги підпункту д) пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами), здійснено стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 24.09.2024 в адміністративній справі №209/6479/24 позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серія 1ДІ № 00511876 до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 01357155 від 16 травня 2024 року, винесену інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Міхалевичем Русланом Євгеновичем, якою ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.122 КУпАП - закрито. В порядку розподілу судових витрат стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на корить ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що дату та час фіксації порушення 23.04.2024; 14:33:04; адреса правопорушення: м. Дніпро, площа Героїв Майдану 1; географічні координати: 48.4643462, 35.0447085.

Після встановлення відповідальної особи, 16.05.2024 інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Міхалевич Русланом Євгеновичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІДІ № 00511876 (а.с. 17) до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 01357155 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м.Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим вчинено порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а саме: порушено вимоги підпункту д) пункту 15.10. розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), здійснено стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливий рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 680 грн 00 коп.

Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, тому надіслана відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) у відповідності до ч. 7 ст. 279-1 КУпАП.

Позивач вважаючи постанову від 16.05.2024 про накладення адміністративного стягнення серія 1ДІ №00511876 незаконною, заперечуючи отримання оскаржуваної постанови та зазначаючи, що йому не було відомо про наявність повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 01357155, звернувся з цим позовом до суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернулась із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що посадова особа відповідача не дотрималася порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого діючим КУпАП.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

Частинами 3-5 ст.279-1 КУпАП встановлено, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється:

Стоянка забороняється:

a) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

є) на газонах.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено апелянтом, позивачу в межах даної справи, інкримінується порушення п.15.10. «д» ПДР, згідно якого: зупинка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Вирішуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості відповідних висновків патрульної поліції, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ч.2 ст.265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб:

1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів;

2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях;

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів;

е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду;

3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками;

4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту;

5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці;

6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;

7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб`єкта владних повноважень.

Диспозиція ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн.).

Дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, колегія суддів зазначає, що із даного запису неможливо встановити факт порушення позивачем правил стоянки з порушенням саме, у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, за що, передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП, а саме з фотодоказів вбачається, що автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку, стоянку таким чином, що вільною залишається ще частина проїзної частини, яка є достатньою для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів з дитячими колясками, а також без створення перешкод для руху інших транспортних засобів на проїзній частині, що виключає в діях позивача склад правопорушення, про що вказує відповідач.

Наданні, фотознімки доводять, що перешкоди для руху пішоходів, відсутні.

Отже, вчинення позивачем правопорушення наданими суду фотознімками не підтверджено.

Колегія суддів зазначає, що встановлені у справі обставини свідчать про те, що відповідачем не надано суду інших належних та допустимих доказів, що автомобіль позивача створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, створював перешкоди для руху пішоходів, зважаючи, що саме такі обставини є кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Отже, відповідачем наявності неможливості руху інших транспортних засобів або створення перешкод для руху пішоходів на час здійснення позивачем стоянки транспортного засобу жодними належним та допустимими доказами (фотознімки, схема організації дорожнього руху) не підтверджено.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, встановлення вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку в установленому порядку не доведено порушення позивачем положень підпункту «д» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, тому законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП відсутні.

Отже, така постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2024 року між позивачем та адвокатом Осипенко Артемом Валерійовичем було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.08.2024, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 23.08.2024 згідно договору про надання правової допомоги від 19.08.2024, копію детального опису наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги від 23.08.2024 в якому вказано розрахунок наданих клієнту послуг із визначенням кількості годин та вартості; квитанцію від 20.08.2024 про оплату гонорару згідно з договором про надання правової допомоги від 19.08.2024 на суму 5000,00 грн.

Згідно Акту прийому-передачі та детального опису наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги, представник позивача Осипенко А.В. надав позивачу ОСОБА_1 правову допомогу у формі: вивчення наданих позивачем документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, надання консультації по справі про скасування постанови за ч. 3 ст. 122 КУпАП 1 год. вартістю 1000 грн; вивчення матеріалів виконавчого провадження, проведення їх аналізу, надання консультації 1 год. вартістю 1000 грн; аналіз судової практики по даній категорії справ, складання адміністративного позову, подання позову до суду та подальший супровід 3 год. вартістю 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предмет спору у даній справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судова практика у даній категорії спорів є сталою, а тому складання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль, як наслідок - сума витрат на її написання є пропорційна до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 1000 гривень

Отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 24.09.2024 року в адміністративній справі №209/6479/24 -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 15 липня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.А. Шальєва