Справа № 160/34178/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/34178/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя Горбалінський В.В.) в справі № 160/34178/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про:

визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Житомирський області при розгляді його заяви про призначення дострокової пенсії за віком від 20 червня 2024 року щодо не зарахування до загального страхового стажу для призначення та обчислювання пенсії періоду навчання слухачем на підготовчому відділенні у Донецькому державному університеті з 04 грудня 1989 року по 31 серпня 1990 року (включно), періодів трудової діяльності з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс»;

зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирський області зарахувати до загального страхового стажу для призначення та обчислення пенсії періоду навчання слухачем на підготовчому відділенні у Донецькому державному університеті з 04 грудня 1989 року по 31 серпня 1990 року (включно), періодів трудової діяльності з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс»;

зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирський області повторно розглянути заяву про призначення дострокової пенсії за віком від 20 червня 2024 року у зв`язку із збільшенням загального трудового стажу згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 квітня 2024 року та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції законодавство, що діяло під час навчання на підготовчому відділені вищого навчального закладу, зокрема Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29 вересня 1969 року № 712, інших нормативно-правових актів, аналіз яких діє підстави стверджувати, що підготовчі відділення були структурними підрозділами вищих навчальних закладів, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу.

Тому вважає, що період навчання слухачем на підготовчому відділенні у Донецькому державному університеті з 04 грудня 1989 року по 31 серпня 1990 року (включно) має бути зарахований до загального страхового стажу для призначення та обчислювання пенсії.

Стосовно неврахування періодів роботи до страхового стажу через відсутність факту виплати заробітної плати та перерахування страхових внесків вказує, що записами трудової книжки доведено факт його роботи у спірний період.

Крім того, оскільки після звільнення він отримав статус безробітного, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 22 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вважає, що відповідальною державною установою підтверджено факт його роботи у період 19 червня 2002 року по 31 травня 2003 року та сплату страхових внесків за цей час, а також факт, що за даними, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, підтверджено факт роботи та та сплату страхових внесків за цей час.

Припускає, що відповідачами протиправно не зараховано до страхового стажу взагалі весь період роботи з 19.06.2002 р. по 31.05.2003 р., за який сплачено страхові внески, у зв`язку не сплатою внесків саме Торговою кампанією у період з 18.10.2002 р. по 31.05.2003 р. на підставі невідповідного запису у трудовій книжці, а не за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення це питання, що має важливе значення для вирішення справи по суті у цієї частини, не з`ясовано.

Крім того, зауважує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а він не може нести негативні наслідки внаслідок невиконання роботодавцем своїх обов`язків.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

27.06.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийняло рішення №66, яким відмовило заявнику в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу.

Також в даному рішенні зазначено, що до страхового стажу заявника не зараховано, зокрема, періоди роботи з 18.10.2002 року по 31.05.2003 року та з 20.08.2004 року по 28.02.2007 року, оскільки дані періоди відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків.

Крім цього в даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 22 роки 02 місяців 04 дні.

20.11.2024 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/17861/24, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №66 від 27.06.2024р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком та у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1990р. по 26.06.1995р. у Донецькому державному університеті.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні стажу для призначення дострокової пенсії період навчання з 01.09.1990р. по 26.06.1995р. у Донецькому державному університеті.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 20.06.2024р. та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року по справі №160/17861/24 набрало законної сили 23.12.2024 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року по справі №160/17861/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 07.04.2024 року.

З розрахунку стажу ОСОБА_1 , наявного в пенсійній справі позивача, вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 18.10.2002 року по 31.05.2003 року та з 20.08.2004 року по 28.02.2007 року та період навчання на підготовчому відділенні з 04.12.1989 року по 31.08.1990 року.

Суд першої інстанції вважав, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України Про вищу освіту, а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти, тому дійшов висновку, що органом Пенсійного фонду правомірно не зараховано до трудового стажу позивача період навчання на підготовчому відділенні з 04.12.1989 року по 31.08.1990 року.

Також суд першої інстанції, врахувавши інформацію, що міститься в довідці форми ОК-5, - за періоди з 18.10.2002 року по 31.05.2003 року та з 20.08.2004 року по 28.02.2007 року в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про нараховану позивачу заробітну плату та за нарахування за позивача страхових внесків, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно не враховано позивачу дані періоди роботи до страхового стажу.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки не в повній мірі обґрунтованими.

Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №160/17861/24, яке набрало законної сили 23 грудня 2024 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №66 від 27 червня 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком та у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання позивача з 01 вересня 1990 року по 26 червня 1995 року у Донецькому державному університеті, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні стажу для призначення дострокової пенсії період навчання з 01 вересня 1990 року по 26 червня 1995 року у Донецькому державному університеті, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 20 червня 2024 року та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви, 27 червня 2024 року ГУ ПФУ в Житомирській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 квітня 2024 року.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано період навчання на підготовчому відділенні державного університету з 04 грудня 1989 року по 31 серпня 1990 року, періоди роботи з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року.

Спірним в цій справі є питання зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні державного університету та періодів трудової діяльності через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частинами першою та другою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 1991 № 1788-XII) встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Абзацом «и» пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, передбачалось, що крім роботи робочим та службовцем до загального стажу роботу зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах тощо), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робфаках, перебування в аспіратнуті, докторантурі, клінічний ординатурі.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній регламентований Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить запис, що позивач 04 грудня 1989 року зарахований слухачем підготовчого відділення до Донецького державного університету, 01 вересня 1990 року зарахований на навчання до Донецького державного університету.

Статтею 29 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII (далі - Закон № 1060-ХІІ), який був чинним на час навчання позивача на підготовчих курсах, визначена структура освіти, яка включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; самоосвіту.

Відповідно до статті 30 Закону № 1060-ХІІ в Україні встановлюються такі освітні рівні: дошкільна освіта; початкова загальна освіта; базова загальна середня освіта; повна загальна середня освіта; професійно-технічна освіта; вища освіта.

В Україні встановлюються такі освітньо-кваліфікаційні рівні та ступені: кваліфікований робітник; молодший спеціаліст; молодший бакалавр; бакалавр; магістр; доктор філософії; доктор наук.

Нормами Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року №161, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за №173, передбачено, що студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Отже, навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Нормами Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, що діяло на час навчання позивача, передбачено, що підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Відтак, оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває будь-якого освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до страхового стажу зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Враховуючи викладене, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №456/2503/16-а.

Доводи апелянта з цього питання судом відхиляються, адже діючими на час навчання на підготовчому відділенні університету, так й чинними на теперішніх час, актами законодавства не передбачено зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні університету.

Стосовно питання зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності, у якому відсутні відомості про сплату роботодавцем страхових внесків, суд зазначає таке.

Як вказано вище, підставою для неврахування періодів роботи позивача з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року є відсутність даних щодо сплати за позивача страхових внесків протягом означених періодів роботи в системі персоніфікованого обліку.

Положенням про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.

Статтею 20 Закону № 1058-ІV встановлено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відтак, обов`язок зі сплати страхових внесків покладається на роботодавця (страхувальника), саме страхувальник несе відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже несплата роботодавцем (страхувальником) страхових внесків не може бути підставою для неврахування отриманого особою доходу (заробітної плати).

Відповідно, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії у належному розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Фактично висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування цих періодів до страхового стажу ґрунтується на відсутності доказів факту роботи особи на підприємстві та факту отримання заробітної плати протягом таких періодів роботи та утримання із заробітної плати єдиного соціального внеску.

Суд визнає приведений висновок помилковим, з огляду на таке.

Записами трудової книжки позивача підтверджено спірні періоди роботи позивача, а тому з огляду на приписи статті 62 Закону № 1788-ХІІ, за якими основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, суд вважає доведеним факт роботі позивача з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс».

Стосовно відсутності відомостей про отримання заробітної плати суд звертає увагу на те, що підприємства, в яких працював позивач у спірних періодах, знаходяться на території Автономної республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією у розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII).

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року тимчасово припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначеним до Російської Федерації та Білорусі, відповідно позивач з об`єктивних та незалежних від нього причин не має можливості отримати відповідні документи на підтвердження нарахування та виплати йому заробітної плати від юридичних осіб, які розташовані на тимчасово окупованій території.

Також суд зауважує, що припинення дипломатичних відносин з Російською Федерацією, вихід України та Російської Федерації з угод щодо пенсійного забезпечення також перешкоджає позивачу отримати відповідні документи.

Відтак, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність відмови органу Пенсійного фонду у зарахуванні до страхового стажу періодів трудової діяльності з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс».

Щодо питання зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирський області повторно розглянути заяву про призначення дострокової пенсії за віком від 20 червня 2024 року у зв`язку із збільшенням загального трудового стажу згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 квітня 2024 року та прийняти відповідне рішення суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком не призведе до відновлення порушених прав позивача.

Разом з тим, оскільки суд визнав протиправним незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, то належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання орган Пенсійного фонду зарахувати до страхового стажу спірний період роботи та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням додаткового зарахованого страхового стажу.

При цьому пенсія позивача має бути перерахована з дати призначення, адже саме при призначенні пенсії до страхового стажу протиправно не зараховано спірні в цій справі періоди роботи.

Щодо територіального органу Пенсійного фонду, який має зарахувати спірний період до страхового стажу, суд враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - постанова № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, враховуючи, що рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області позивачу призначена пенсія, тому належним відповідачем у правовідносинах щодо перерахунку пенсії є ГУ ПФУ в Житомирській області.

В задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в справі № 160/34178/24 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в справі № 160/34178/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити у справі № 160/34178/24 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області (, вул. О. Ольжича, 7 м. Житомир, 10003) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 18 жовтня 2002 року по 31 травня 2003 року у ТОВ «Торгова компанія «Південний Буг» та з 20 серпня 2004 року по 28 лютого 2007 року у ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Кримсервіс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області (, вул. О. Ольжича, 7 м. Житомир, 10003) здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням додатково зарахованого страхового стажу з 07 квітня 2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 16 липня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 16 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов