Справа № 160/17381/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 липня 2025 року Справа 160/17381/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника військової частини НОМЕР_1 Сопільниченка Євгенії Олександрівни про зупинення провадження, клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Довбні Олександра Сергійовича про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заяву про залишення позову без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Хомича Івана Олександровича до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідча-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача-4: військової частини НОМЕР_2 , відповідача-5: військової частини НОМЕР_3 , відповідача-6: військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 12.06.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Хомича Івана Олександровича до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідча-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача-4: військової частини НОМЕР_2 , відповідача-5: військової частини НОМЕР_3 , відповідача-6: військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 17.11.2009 року, з 13.01.2010 року по 13.02.2014 року, з 20.04.2015 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 17.11.2009 року, з 13.01.2010 року по 13.02.2014 року, з 20.04.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2014 року по 16.03.2015 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.02.2014 року по 16.03.2015 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2015 року по 20.04.2015 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.03.2015 року по 20.04.2015 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 14.08.2018 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 14.08.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.08.2018 року по 10.01.2019 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.08.2018 року по 10.01.2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 10.01.2019 року по 13.11.2020 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10.01.2019 року по 13.11.2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 29.04.2025 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 29.04.2025 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність, яка полягає в не проведенні нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 13.11.2020 року, з 01.01.2024 року по 29.04.2025 року.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 року зазначена вище справа розподілена та 16.06.2025 року передана судді Пруднику С.В.

18.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 : письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (нарахування) та виплати (невиплати) ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 15.07.2025 року. Судом попереджено ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_3 , військову частину НОМЕР_4 можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

26.06.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ідповідаа-3 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача-3 зазначив про наступне.

27.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяв представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено повністю. В порушення ч. 4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви не долучено доказів, які б на думку позивача, підтверджували бездіяльність відповідача-3 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2015 по 20.04.2015 включно. При цьому, обов`язок надання доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, покладається саме на позивача, що передбачено положеннями ч. 3 ст. 161 КАС України. Відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості надання доказів з причин незалежних від позивача. Позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 16.03.2015 по 20.04.2015. У вказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у редакціях цих нормативно-правових актів, які діяли у період з 16.03.2015 по 20.04.2015. У позовній заяві позивач, без будь-якого обґрунтування, доказів і пояснення своїх вимог, вимагає застосувати до правовідносин Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», у редакції після внесення до нього змін Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, які набули чинності 01.01.2016 та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у редакції після внесення до нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, які набули чинності 15.12.2015. Відповідач у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та іншими виданими у відповідності з ними нормативно-правовими актами. Діяльність відповідача будується на принципах законності, поваги до особи, її прав і свобод, соціальної справедливості, централізованого керівництва та єдиноначальності, взаємодії з громадськістю. Таким чином, у вирішенні спірного питання пов`язаного з виплатою індексації грошового забезпечення військовослужбовцям відповідач, як орган владних повноважень не наділений дискреційними повноваженнями, а керується виключно чинним законодавством. При врегулюванні питань будь-якого роду, пов`язаних з публічно-правовими відносинами, органи виконавчої влади зобов`язані керуватися законом і не можуть змінювати, доповнювати чи розширювати його зміст. В даному випадку відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними, оскільки він у своїх діях керувався вимогами чинного законодавства та виконав їх в повному обсязі. Таким чином, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

04.07.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, а якому представник відповідача-6 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї парової позиції представник відповідача-6 зазначив про наступне. Відповідно до статті 5 Закону № 1282 та пункту 6 Порядку індексація грошових доходів громадян визначено нормами чинного законодавства, право працівника на отримання поточної індексації виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума такої індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078). Порядком визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Державною службою статистики і публікується в офіційних періодичних виданнях не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в січні 2024 року становив 100,4 %, в лютому 2024 року - 100,3 %, в березні 2024 року - 100,5 %, в квітні 2024 року - 100,2 %, в травні 2024 року 100,6%, в червні 2024 року 102,2%. Тобто, за період з січня 2024 по травень 2024 року не було перевищено поріг індексації. Ураховуючи те, що індекс споживчих цін за червень опублікований в газеті Урядовий кур`єр 12.07.2024, і наростаючим підсумком з січня по червень перевищив 103% (104,3% для військовослужбовців, у яких не відбулося підвищення

посадового окладу згідно із Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» обчислення індексу споживчих цін провадиться з 01 січня 2024 року) індексація нараховується в серпні. Відповідно до довідки про нараховане грошове забезпечення позивачу від 02.07.2025 № 684/12144 у 2024 році не відбулося підвищення посадового окладу позивача, у зв`язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про держаний бюджет на 2024 рік» січень 2024 є місяцем для обчислення споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за 2024 рік. Позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення з урахуванням зазначених вимог, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення. Аналогічна ситуація прослідковується і у 2025 році. Так відповідно до статті 34 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується. Відповідно до довідки про нараховане грошове забезпечення позивачу від 02.07.2025 № 684/12144 у 2024 році не відбулося підвищення посадового окладу позивача, у зв`язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про держаний бюджет на 2025 рік» січень 2025 є місяцем для обчислення споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за 2025 рік. Позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення з урахуванням зазначених вимог, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в січні 2025 року становив 101,2 %, в лютому 2025 року - 100,8 %, в березні 2025 року - 101,5 %, в квітні 2024 року - 100,7 %. Тобто, за період з січня 2025 по квітень 2025 року не було перевищено поріг індексації. Відтак, позивачу була нарахована і виплачена індексація за 2024 та 2025 рік відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття та набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/7397/25.

Аргументи даного клопотання зводяться до того, що позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, та зобов`язати: військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023 грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та у зв`язку зі змінами розмірів посадового окладу, окладу за військове (спеціальне) звання та, відповідно, додаткових видів грошового забезпечення перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку та інших сум, належних при звільненні, з урахуванням виплачених сум. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі №440/7397/25 відкрито провадження. Так, у справі № 160/17381/25 позивач просить нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078). Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Однак, у справі №160/17381/25 позивач просить здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України „Про Державний бюджет України станом на 01 січня відповідного року. Тобто, здійснити перерахунок грошового забезпечення відповідно до п.4 постанови КМУ №704, в редакції, що діяла до 21.02.2018 року. Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня відповідного року складав: 2021 рік - 2270,00 грн.; 2022 рік - 2481,00 грн.; 2023 рік - 2684,00 грн. Тобто, можна стверджувати, що у разі задоволення позовних вимог позивача по справі № 440/7397/25 розмір посадового окладу позивача буде переглянутий в бік підвищення, що в свою чергу зробить безпідставними його вимоги про нарахування та виплату йому індексації за 2024-2025 роки з урахуванням базового місяця березень 2018 року.

04.07.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача-1 зазначив про наступне. Видатки на грошове забезпечення бюджетної установи ІНФОРМАЦІЯ_6 , включаючи видатки на індексацію, повинні здійснюватися в межах бюджетних асигнувань, які визначені Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік, а також в межах затвердженого кошторису. Також, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. За змістом наведеного рішення Конституційного Суду України, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України в своєму рішенні виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Як зазначає Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, саме держава в особі центральних органів влади вирішує питання встановлення розміру бюджетних асигнувань на заробітну плату працівникам бюджетних установ. При цьому, керівники бюджетних установ зобов`язані здійснювати фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, індексацію, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. У протилежному випадку, тобто у разі якщо зобов`язання з виплати заробітної плати взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань, то відповідно до частини 4 статті 48 Бюджетного кодексу України вони не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до кошторису, розрахунку фонду грошового забезпечення, наданого Департаментом фінансів МОУ, для ІНФОРМАЦІЯ_6 на 2016-2018 роки кошти на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців передбачені не були. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_7 не уповноважений витрачати бюджетні кошти на грошове забезпечення поза межами затвердженого кошторису, оскільки в силу положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, нарахування та виплата грошового забезпечення за період проходження військової служби позивача у ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснювалась виключно з дотриманням вимог керівних документів, розпоряджень вищестоящого командування, за наявності відповідних бюджетних призначень, встановлених Законом України Про Державний бюджет України. В період з 01.01.2008 по 17.11.2009, з 13.01.2010 по 13.02.2014, з 20.04.2015 по 31.12.2016, з 01.03.2018 по 14.08.2018 включно виплата суми індексації здійснена, в цьому періоді нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу здійснена ІНФОРМАЦІЯ_7 з врахуванням Порядку № 1078 у відповідності до Закону України Про індексацію грошових доходів населення у редакціях цих нормативно- правових актів, які діяли у спірний період. У позовній заяві позивач, без будь-якого обґрунтування, доказів і пояснення своїх вимог, вимагає застосувати до правовідносин Закон України Про індексацію грошових доходів населення, у редакції після внесення до нього змін Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, які набули чинності 01.01.2016 та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у редакції після внесення до нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, які набули чинності 15.12.2015. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_7 діяв відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі та в межах наданих йому повноважень, в інтересах служби та у спосіб, передбачений чинним законодавством, тобто: з використанням своїх повноважень з метою, із якою це повноваження було надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Крім того, стягнення витрат на виплату індексації грошового забезпечення призведе до зменшення відповідних видатків на забезпечення функціонування Збройних Сил України, дане питання є одним з найпріоритетніших на сьогоднішній день.

Також, у даному відзиві представником відповідача-1 заявлено клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, представником ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Аргументи даної заяви зводяться до того, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 було відкрите провадження у справі №160/17381/25, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. З аналогічною позовною заявою позивач звертався до Полтавського окружного адміністративного суду. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/7398/25 дану позовну заяву було повернуто позивачу. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою. Ухвалою суду від 23.06.2025 судом апеляційної інстанції було відкрито провадження за вищевказаною апеляційною скаргою. Відтак представник відповідача-1 вважає, що у Дніпропетровського окружного адміністративного суду наявні всі підстави для залишення без розгляду позову у справі №160/17381/25.

07.07.2025 року від представника військової частини НОМЕР_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-5 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача-5 зазначив про наступне. Так, у позовній заяві позивач зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 10.01.2019. Відповідно до витягу із наказу № 37 від 18.02.2019 вбачається, що позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_3 18.02.2019. Згідно з витягом із наказу № 235 від 20.11.2020 позивача було переведено до нового місця служби та виключено із списку особового складу частини та всіх видів забезпечення. Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Тобто, про ймовірне порушення своїх прав, позивачу було відомо ще в момент винесення наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , а саме 13.11.2020 року. При цьому, з адміністративним позовом позивач звернувся 28 травня 2025 року, тобто із значним пропуском місячного строку та тримісячного строку звернення до адміністративного суду, що визначений ч. 5 ст. 122 КАС України. До того ж, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII та абзацу 2 п.11 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. З огляду на те, що в березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів), таким чином у період з лютого 2019 по листопад 2020 індексація ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась з урахуванням базового місяця березень 2018. Індексація грошових доходів населення (військовослужбовців) у 2018 році, відповідно до роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року № 248/1485, здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, з урахуванням якого величина індексу споживчих цін за попередні місяці (наростаючим підсумком) перевищила поріг індексації 103%. Тобто, індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року по жовтень 2018 року (який опубліковано в листопаді 2018 року), перевищив поріг індексації і становив 103,7 % (100,8 %*100,0 %*100,0 %*99,3 %*100,0 %*101,9 %*101,7 %), або 1,037. Отже, протиправність, наявність якої є підставою для задоволення адміністративного позову, в бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірний період проходження позивачем військової служби - відсутня. Тому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повністю виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності оскаржуваної бездіяльності. Крім того, з аналогічною позовною заявою позивач звертався до Полтавського окружного адміністративного суду. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/7398/25 дану позовну заяву було повернуто позивачу. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою. Ухвалою суду від 23.06.2025 судом апеляційної інстанції було відкрито провадження за означеною апеляційною скаргою. На момент звернення позивача з позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, на розгляді у Полтавському окружному адміністративному суді вже перебувала судова справа з аналогічними предметом та підставами позову, а також складом відповідачів.

08.07.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду н6адійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача-2 зазначив про наступне. Індексація грошових доходів населення проводиться відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення, та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі-Порядок №1078). Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року (тобто у спірний період), містив поняття базовий місяць. Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової. Так, для прикладу, абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Абзац 3 пункт 10-1 Порядку №1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу. Зрештою пункт 10-2 Порядку №1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Тож до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника. В свою чергу, 9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів. До числа основних змін, які внесені Постановою №1013 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, окремими положеннями яких установлено таке: - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків; - обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення; - для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. Порівняльний аналіз викладених положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку №1078 свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової. Однак, оскільки спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли до 1 грудня 2015 року, вищевказані зміни до них не застосовуються, а базовий місяць для позивача має визначатись індивідуально.

Вирішуючи означені заяву та клопотання у справі, суд дійшов наступного.

Так, щодо зупинення провадження у даній справі.

Варто зазначити, що зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Так, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Представником відповідача не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в адміністративній справі №440/7397/25.

Водночас, представником відповідача, в обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження по даній справі в порядку п. 3 ч.1 ст.236 КАС України зазначено лише про те, що у справі № 160/17381/25 позивач просить нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078). Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Однак, у справі №160/17381/25 позивач просить здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України „Про Державний бюджет України станом на 01 січня відповідного року. Тобто, здійснити перерахунок грошового забезпечення відповідно до п.4 постанови КМУ №704, в редакції, що діяла до 21.02.2018 року. Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня відповідного року складав: 2021 рік - 2270,00 грн.; 2022 рік - 2481,00 грн.; 2023 рік - 2684,00 грн. Тобто, можна стверджувати, що у разі задоволення позовних вимог позивача по справі №440/7397/25 розмір посадового окладу позивача буде переглянутий в бік підвищення, що в свою чергу зробить безпідставними його вимоги про нарахування та виплату йому індексації за 2024-2025 роки з урахуванням базового місяця березень 2018 року.

Інших доказів щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи представником відповідача до суду не надано, а відтак наразі представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин об`єктивної неможливості розгляду адміністративної справи №440/7397/25 в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі, а отже у задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тож, відповідно до ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Аксен проти Німеччини", заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Варела Ассаліно проти Португалії", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову в проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

В даному випадку кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними ст. 44 КАС України із урахуванням норм, передбачених главою 10 "Розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження" КАС України.

Представник відповідача-1 не навів обґрунтованих підстав того, що справа не може бути розглянута без попереднього усного заслуховування пояснень сторін щодо суті спору.

Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд не вбачає необхідності надання пояснень представниками сторін у зазначеній справі, а тому дійшов висновку, що підстави для її розгляду за участю сторін відсутні. У зв`язку з чим відсутні і підстави для задоволення клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Довбні Олександра Сергійовича про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності;

5) надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду;

6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява;

7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;

8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, дійсно у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа №440/7398/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, 30.06.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на ім`я судді Другого апеляційного адміністративного суду Пянововї Я.В. та голови Полтавського окружного адміністративного суду направлено запит щодо термінового повідомлення про апеляційний розгляд та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України у справі №440/7398/25:1) копії позовної заяви; 2) копії Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року; 3) копії ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 року.

04.07.2025 року до суду надійшла відповідь Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 року №47756/14/2.2-60/9729/25, до якої було долучено копію позовної заяви у справі №440/7398/25 та копію ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/7398/25.

Тож, з матеріалів справи убачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/7398/25 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 року у справі №440/7398/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/7398/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/7398/25.

Крім того, відповідно до відповіді Другого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2025 року за №01-12/29252/24, яка надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.07.2025 року, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 по справі № 440/7398/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/7398/25. Згідно з даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» копію вказаної ухвали доставлено до електронних кабінетів: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича Івана Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 - 23.06.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС. Станом на день надання відповіді, витребувані матеріали справи № 440/7398/25 до суду апеляційної інстанції не надходили, а також апеляційне провадження не завершено.

Згідно із частиною четвертою статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Таким чином, з огляду на відсутність у провадженні цього суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Тому, в задоволенні заяви представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 236, 240, 241-243, 248, 256, 257, 260, 262 суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 про зупинення провадження- відмовити.

У задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Довбні Олександра Сергійовича про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заяви про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Прудник