Справа № 990/405/24
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року

м. Київ

справа №990/405/24

адміністративне провадження № П/990/405/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Яковенка М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Титенко М.П.,

представників позивача - Кравця Р.Ю.,

Мартиненко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі також - відповідач, ВРП), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що оскаржуване рішення носить формальний характер та містить лише посилання на наявність рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №2060/1дп/15-24 від 08.07.2024 та рішення Вищої ради правосуддя №3193/0/15-24 від 31.10.2024 винесене за результатами розгляду скарги на рішення Першої дисциплінарної палати.

Також позивачка зауважила на тому, що в оскаржуваному рішенні Вищої ради правосуддя міститься посилання на нібито вчинення Позивачкою дисциплінарного проступку передбаченого п.15 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що нібито встановлено в Рішеннях Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №2060/1дп/15-24 від 08.07.2024 та Вищої ради правосуддя №3193/0/15-24 від 31.10.2024. Проте, посилаючись на таке в оскаржуваному рішенні Вищою радою правосуддя не було враховано та не надано достатніх мотивів відхилення доводів позивачки щодо відсутності в її діяннях такого дисциплінарного проступку. Так, зокрема, ВРП не було враховано, що для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок передбачений п.15 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлення факту набрання законної сили судовим рішенням, яким суддю визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення пов`язаного з корупцією, є першочерговим у межах відповідного дисциплінарного провадження.

Поряд із цим позивачка переконує, що в рішеннях про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не було також наведено і доводів щодо того, яким саме чином нібито наявний у позивачки приватний інтерес суперечив її службовим повноваженням щодо розгляду справи №227/1325/18, яка жодним чином не пов`язана зі справою №227/1040/20 щодо ОСОБА_2 .

З-поміж іншого, позивачка зосередила увагу і на тому, що в рішеннях про притягнення Позивачки до дисциплінарної відповідальності не було належним чином обґрунтовано того факту, що нібито наявний у позивачки приватний інтерес якимось чином вплинув на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій під час розгляду справи №227/1325/18.

На переконання позивачки, оскаржуване рішення ВРП також не містить підстав та мотивів кваліфікації діяння судді позивачки за п.15 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), оскільки:

1) як вказано у рішенні ВРП №2726/0/15-18 від 28.08.2018 неможливим є притягнення судді до відповідальності за сам факт існування постанов суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, бо проступком можуть бути лише дії самого судді, які стали підставою для притягнення до адміністративної відповідальності;

2) мало б бути враховано, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята без застосування спеціальних норм матеріального права, а саме без врахування ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», де за ймовірне порушення правил самовідводу суддю не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки це суперечить конституційним принципам здійснення правосуддя в Україні, які гарантують судді неможливість його притягнення до відповідальності за ухвалене ним рішення, таке порушення, у разі його наявності, може бути лише підставою для дисциплінарної відповідальності, також не було враховано, що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виключно Рада суддів України надає роз`яснення що є конфліктом інтересів у судді, в даному випадку Радою суддів України не встановлено обставин наявності конфлікту інтересів у судді, що міг би бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач вважає, що оспорюване рішення ВРП підлягає скасуванню, оскільки в ньому не міститься мотивів дотримання принципу пропорційності застосованого стягнення, оскільки не встановлено наслідки, не враховано особу судді, відсутність умислу, відсутність інших дисциплінарних стягнень, що мало б вплинути на вибір виду стягнення.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в її задоволенні повністю.

На обґрунтування відзиву відповідач, з посиланням на положення Конституції України, Закону України від 21.12.2021 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), Закону № 1402-VIII, зокрема, зазначив, що ухвалюючи оспорюване рішення ВРП діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, та у ньому містяться посилання на визначені законом підстави звільнення судді ОСОБА_1 та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Окрім того, відповідач зазначає, що рішення ВРП про звільнення судді з посади, не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі. У такому рішенні ВРП не оцінює обставин та висновків дисциплінарного органу щодо змісту, характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки для цього законами № 1798-VIII та № 1402-VIII передбачено процедуру перегляду ВРП рішень її дисциплінарного органу та не передбачено права ВРП переоцінювати вже встановлені нею обставини під час вирішенні питання про звільнення судді з посади.

Серед іншого відповідач відзначив, що оскаржуваним рішенням ВРП не вирішувала питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а реалізовувала повноваження щодо вирішення питання про звільнення судді на підставі рішення, ухваленого уповноваженим органом - Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя.

Ухвалою від 25.12.2024 Верховний Суд відкрив провадження в цій справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 20.01.2025 Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 та представника Вищої ради правосуддя про зупинення провадження у справі №990/405/24. Зупинив провадження у справі №990/405/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №990SCGC/27/24 за скаргами ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича на рішення Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 №3193/0/15-24 «Про скасування частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення».

Верховний Суд ухвалою від 07.05.2025 поновив провадження у справі №990/405/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

Указом Президента України від 23.04.2008 №392/2008 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області строком на п`ять років. В подальшому, Постановою Верховної Ради України від 16.05.2013 №246-VII позивачка була обрана на посаду судді цього суду безстроково.

08.07.2024 Рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №2060/1дп/15-24 Позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення судді з посади.

Не погодившись із вказаним рішенням, 17.07.2024 Позивачка звернулася до Вищої ради правосуддя із скаргою на зазначене рішення Першої дисциплінарної палати.

За результатами розгляду скарги, Вища рада правосуддя Рішенням від 31.10.2024 №3193/0/15-24 скасувала частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалила нове рішення, яким виклала мотивувальну частину в редакції цього рішення, а в іншій частині рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 № 2060/1дп/15-24 залишила без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням Вищої ради правосуддя Позивачкою було подано скаргу до Великої Палати Верховного Суду, провадження за якою було відкрито ухвалою від 04.12.2024 (провадження №11-283сап24).

Разом з цим, 03.12.2024 Вища рада правосуддя розглянула подання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення позивачки з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та своїм рішенням №3502/0/15-24 вирішила звільнити позивачку з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Так, Перша Дисциплінарна палата ВРП (далі також - Перша ДП ВРП) ухвалою від 27.05.2024 №1579/1дп/15-24 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 з підстав можливої наявності в її діях ознак дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктом 15 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (умисне або внаслідок недбалості порушення правил щодо відводу (самовідводу); визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом).

Рішенням Першої ДП ВРП від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 суддю Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.

Підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали висновки Першої Дисциплінарної палати ВРП про вчинення суддею дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктом 15 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також Верховний Суд встановив, що 17.04.2025 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №990SCGC/27/24 (провадження № 11-283сап24), якою скарги ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича задовольнила. Рішення Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 № 3193/0/15-24 «Про скасування частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення» скасувала.

Оцінивши обставини справи, підтверджені доказами, наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України визначено, що підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка, серед іншого, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої).

Підстави та процедуру притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначають Закон № 1402-VIII та Закон № 1798-VIII, який був прийнятий з метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» та який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя (частина друга статті 42 Закону № 1798-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарне провадження включає:

1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;

2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Розгляд дисциплінарної справи відбувається у порядку, визначеному статтею 49 Закону № 1798-VIII.

За результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді (частина друга статті 50 Закону № 1798-VIII).

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 35 Закону № 1798-VIII, рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Частиною другою статті 35 Закону № 1798-VIII визначено, що порядок та підстави оскарження рішення Вищої ради правосуддя визначаються законом. Підстави оскарження окремих рішень Вищої ради правосуддя визначаються цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що процедура оскарження рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чітко регламентована положеннями КАС України та Законом №1798-VIII, за правилами яких скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП (частина третя статті 51 Закону № 1798-VIII) як органу, що має компетенцію суду стосовно притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. У свою чергу рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, оскаржується до Великої Палати Верховного Суду та у випадку скасування нею рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, ВРП розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно (стаття 52 Закону № 1798-VIII).

У свою чергу, статтею 56 Закону № 1798-VIII врегульовано питання звільнення судді з посади за особливими обставинами, відповідно до частини першої якої питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді (частина третя статті 56 Закону № 1798-VIII).

Частиною шостою статті 56 Закону № 1798-VIII визначено, що за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

При цьому, рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише ухвалюється на його підставі, по суті таке рішення є кадровим (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 9901/187/19, від 25.06.2020 у справі № 9901/103/19, від 06.04.2023 у справі № 990/86/22).

Повертаючись до обставин справи, варто врахувати, що оспорюване у цій справі рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України прийнято на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , яке за результатами розгляду скарг судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кравця Р.Ю. ВРП рішенням від 31.10.2024 № 3193/0/15-24 скасувала частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалила нове рішення, яким змінила мотивувальну її частину.

Тобто, підставою для звільнення позивача з посади судді слугувало рішення органу, який здійснював дисциплінарне провадження щодо судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , яким він притягнув цю суддю до дисциплінарної відповідальності та застосував до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Велика Палата Верховного Суду перевіряючи законність рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, постановою від 17.04.2025 у справі №990SCGC/27/24 (провадження № 11-283сап24) скасувала рішення Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 № 3193/0/15-24 «Про скасування частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08.07.2024 №2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення».

Таким чином, скасування рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності як такого, що за своєю суттю є протиправним, тягне за собою безумовне скасування кадрового рішення ВРП про звільнення судді з посади через відсутність (скасування) підстави його прийняття.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оспорюване позивачем рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України прийнято на підставі протиправного рішення дисциплінарного органу, у зв`язку із чим воно не може бути визнано таким, що відповідає критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним та скасуванню як такого, що не може бути реалізоване через відсутність підстави його прийняття, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачка сплатила судовий збір за подання позову у розмірі 1211,20 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №3502/0/15-24 від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (04050, м. Київ, вул.Студентська, 12-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,

І.Я.Олендер,

Р.Ф. Ханова,

В.В. Хохуляк,

М.М. Яковенко,

Судді Верховного Суду