Справа № 120/9658/25
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 липня 2025 р. Справа № 120/9658/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась з позовною заявою ОСОБА_1 до Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправним та скасування рішення.

14.07.2025 через підсистему "Електронний суд" до Вінницького окружного адміністративного суду разом з адміністративним позовом подано заяву про забезпечення позову, якою ОСОБА_1 просить у порядку забезпечення адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі заборонити Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти:

- вчиняти будь які дії щодо розгляду справи за скаргою/повідомленням ОСОБА_2 , про наявність фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації в докторській дисертації та науковій статті Петрушенко Вікторії Вікторівни (реєстраційний № 16-АД від 19.06.2023);

- вчиняти будь-які дії щодо розгляду справи за скаргою/повідомленням ОСОБА_2 , про наявність фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації в докторській дисертації та науковій статті Петрушенко Вікторії Вікторівни (реєстраційний № 10-24-АД від 14.02.2024).

Заявниця зазначає, що 24.06.2008 вона на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 05.600.01 Вінницького національного медичного університету ім. М. І. Пирогова МОЗ України захистила дисертацію «Інтенсивна терапія та хірургічна корекція асептичного та інфікованого панкреонекрозу» (далі - «Дисертація») на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук.

19.06.2023 Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти зареєструвало за № 16-АД скаргу/повідомлення про наявність фактів академічного плагіату в докторській дисертації та науковій статті В.В. Петрушенко від 18.06.2023, яка подана ОСОБА_2 в електронній формі.

30.06.2023 Комітет з питань етики Національного агентства прийняв рішення № 26 (39), у якому вирішив прийняти Скаргу-1 від 18.06.2023 до розгляду (далі - «Скарга-1»)

07.02.2024 Комітет з питань етики прийняв Рішення № 7(72) про залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 (реєстраційний номер 4-24-АД від 22.01.2024) щодо Дисертації ОСОБА_1 (далі - «Скарга-2»)

14.02.2024 Національне агентство зареєструвало за № 10-24-АД Скаргу/ повідомлення про наявність фактів академічного плагіату в докторській дисертації та науковій статті В.В. Петрушенко від 13.02.2024, яка подана ОСОБА_2 в електронній формі (далі - «Скарга-3»).

23.02.2024 Комітет з питань етики Національного агентства прийняв рішення № 14(79), у якому: - встановив відповідність скарги вимогам пунктів 4-7 Порядку розгляду скарг/ повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 24.10.2023 р. (протокол № 16 (45)) зі змінами; - прийняв скаргу до розгляду Комітетом з питань етики.

Як зазначає заявник, 26.02.2024 з електронної адреси Національного агентства на електронну адресу Вінницького національного медичного університету ім. М. І. Пирогова надійшов лист Національного агентства № 245 від 26.02.2024, підписаний електронним підписом Заступника голови Іваном Назаровим. У листі від 26.02.2024 Національне агентство повідомило ОСОБА_1 про надходження скарги ОСОБА_2 (реєстраційний № 10-24-АД від 14.02.2024) щодо виявлення в захищеній 24.06.2008 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 05.600.01 Вінницького національного медичного університету ім. М. І. Пирогова МОЗ України дисертації Петрушенко В. В. «Інтенсивна терапія та хірургічна корекція асептичного та інфікованого панкреонекрозу», поданої на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук, академічного плагіату (Скарга-3).

Отже, на думку заявниці, зазначені дії свідчать про те, що відповідач почав повторну процедуру розгляду повідомлення про виявлення в її Дисертації, науковій публікації академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації.

Позивач оскаржила вказані дії та рішення Національного агентства та його Комітету з питань етики. Однією з підстав оскарження стало відсутність у Національного агентства повноважень розглядати скарги на дисертацію, яка захищена у 2008 році.

У зв`язку із розглядом звернення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, рішенням відповідача, оформленого протоколом № 13(63) від 23.07.2024, тимчасово зупинено провадження (в частині розгляду та перевірки) у Національному агентстві скарг/повідомлень про порушення академічної доброчесності у докторських (кандидатських) дисертаціях, захищених до 06.09.2014 до законодавчого врегулювання розгляду таких скарг та/або офіційного тлумачення Верховного Суду.

При цьому, 24.06.2025 рішенням Національного агентства, оформленого протоколом № 10(82), відновлено провадження у Національному агентстві із забезпечення якості вищої освіти розгляд скарг/повідомлень про порушення академічної доброчесності в докторських (кандидатських) дисертаціях, захищених до 06.09.2014.

На думку ОСОБА_1 таким рішенням відповідач поновив розгляд двох скарг щодо її дисертації, яка захищена у 2008 році. Однак, підстави для поновлення розгляду таких скарг відсутні.

Відтак, враховуючи зазначене та подальше продовження розгляду Скарги - 1 та Скарги - 3 може призвести до того, що ще до завершення розгляду справи по суті відповідач вживатиме дії що до виявлення в дисертації, за якою їй присуджено науковий ступінь доктора (кандидата) наук, та/або наукових публікаціях, зарахованих за її темою, академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, або ж про не виявлення в дисертації академічного плагіату, що регламентовані приписами порядку розгляду скарг, з огляду на існування рішення Національного агентства, оформленого протоколом № 10 (82) про визнання протиправним та скасування окремих положень, який є предметом позову.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.04.2020 у справі № 580/2403/19 зазначив наступне: "Підстави забезпечення позову, передбачені частини 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти".

У відповідності до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, у випадку, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову, у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема, зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на розгляд скарги № 16-АД від 19.06.2023 та скарги № 10-24-АД від 14.02.2024, заявниця вказує на наявність достатньо вагомих підстав для сумнівів у правомірності оскаржуваного рішення в частині поновлення провадження з розгляду справ за скаргами/повідомленнями ОСОБА_2 про наявність фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації в докторській дисертації та науковій статті ОСОБА_1 .

Так, суд наголошує, що предметом поданого позову позивач визначила п. 15 рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, оформлене протоколом № 10 (82) від 24.06.2025, яким у свою чергу, відновлено провадження у Національному агентстві із забезпечення якості вищої освіти скарг/повідомлень про порушення академічної доброчесності в докторських (кандидатських) дисертаціях, захищених до 06.09.2014 з дня, наступного за днем прийняття цього рішення.

Відтак, відповідним рішенням відновлено провадження усіх скарг, які перебувають на розгляді Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, а не саме розгляд скарг/повідомлень ОСОБА_2 про наявність фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації в докторській дисертації та науковій статті ОСОБА_1 , що унеможливлює зупинення такого рішення, оскільки таке не є актом індивідуальної дії.

Щодо посилань заявниці на протиправність дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, які полягають у намірі продовжити розгляд двох аналогічних скарг з порушенням Закону України "Про адміністративну процедуру", як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, слід зазначити, що відповідність таким вимогам чинного законодавства становить предмет доказування і має досліджуватись під час розгляду справи по суті.

Варто відзначити, що забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) дій/бездіяльності/рішення суб`єкта владних повноважень, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Більше того, під час вирішення питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову суд повинен досліджувати достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір чи звернувся до суду; чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе заявник їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З системного аналізу наведених вище процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, вважаю за необхідне зауважити, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Однак, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18, від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19 та від 29.01.2020 у справі № 280/4367/19.

Варто вкотре вказати, що підстави, які зазначає позивач у заяві про забезпечення позову є предметом розгляду справи по суті, а тому, встановлення обставин законності прийняття/неприйняття відповідного рішення, дій/бездіяльності відповідача, їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

Натомість, в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову, а саме обставин, які б свідчили про існування вже небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішення/дій відповідача.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що оцінку діям Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з приводу розгляду скарги № 16-АД від 19.06.2023 надано у справі № 120/11425/23, за результатами розгляду якої постановою Верховного суду від 20.12.2024 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року скасовано, а провадження у справі № 120/11425/23 закрито.

Крім того, у справі № 120/2676/24 також надано оцінку діям Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з приводу розгляду скарги № 10-24-АД від 14.02.2024. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 провадження у даній справі закрито, а заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2024, скасовані.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд акцентує увагу заявника та наполягає на належному дотриманні норм, передбачених статтею 45 КАС України, та раціональному користуванні як правами, так і обов`язками, передбаченими нормами КАС України.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, доходжу висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна