Справа № 160/3902/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/3902/25
Суддя І інстанції Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Громадська організація «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації»» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС Дніпроптеровський області від 26.09.2024 року №2-0466-UA0033698 та №2-0466-UA0033698.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погордившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та повністю та змінити мотивувальну та резолютивну частини судового рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та в контексті доданих до скарги задокументованих фактів. Вказує що ухвалене рішення основане на односторонньому баченні без уваги і дослідження всіх наданих документів і обставин справи та інших нормативно-правових актів та неспростовних копій документів які у достатній кількості долучені до матеріалів справи 11 томів через процесуальні документи у якості додатків є обов`язковими для дослідження в судовому процесі. Вказує, що суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань позивача про проведення судових засідань з викликом сторін. Також вказує, що жодною нормою ПК України не передбачена зворотня дія в часі. Позивач переконана в наявних підставах для скасування повністю судового рішення суду першої інстанції, які полягають зокрема у неповному з`ясуванні судом очевидних обставин, що мають значення, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими (п.2 ч.1 ст.317 КАСУ), в невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п. 3 ч.1 ст.317 КАСУ), неправильному застосуванні норм матеріального права та порушення норм процесуального права (п.4 ч.1 ст.317 КАСУ), а головне - що справу було розглянуто неповноважним складом суду (п.1 ч.3 ст.317 КАСУ). Вказує, що призначення Луніної Олени Станіславівни на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду відбулося всупереч нормам Конституції України, нормам міжнародного права, а також із грубим порушенням низки рішень Конституційного Суду України, а саме: Рішення № 15-рп/2002 від 9 липня 2002 року справа № 1-2/2002, № З-рп/2011 від 5 квітня 2011 року справа № 1-10/2011, № 4-рп/2013 від 12 червня 2013 року справа № 1-9/2013, № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, Рішенні від 2 грудня 2019 року № 11 -р/2019 , а також Рішення від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000, а тому їй заявлявся відвід у задоволенні якого було відмовлено. Зазначає, що суддя Луніна О.С. не відповідає займаній посаді, та припускається невідповідностей у висновках, викладених у рішенні суду першої інстанції, співставлючи їх з реальними обставинами справи, а тому даний факт також є підставою для скасування апеляційною інстанцією рішення суду першої інстанції. Вказує, що відповідачі у справі, як державні органи не утворені Законом, який повинен бути прийнятий Верховною Радою України у відповідності п. 12. Ст. 92 Конституції України та резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2005 від 5 жовтня 2005 року. За результатами розгляду позовної заяви забезпечення ефективного поновлення позивача в правах не відбулося, а тому рішення у справі не відповідає вимогам справедливості. Судове рішення не базується на принципах верховенства права, неупередженості, незалежності, змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу, та за таких обставин, підлягає повному скасуванню та має бути змінене в мотивувальній та резолютивній частинах, та має бути приведене у відповідність до заявлених у позовній заяві вимог, із урахуванням всіх викладених вище обставин і доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у власності ОСОБА_1 перебуває квартира, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 44,8 кв. м, дата державної реєстрації права власності 23.05.2018, частка власності 1 та квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 139,10 кв. м, дата державної реєстрації права власності 02.03.2003, частка власності 1.

Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Кодексу, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 26.09.2024 року сформовано в автоматичному режимі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») за 2023 рік:

- 2-0466-UA0033698 на суму 7534,82 грн. за 2023 рік, квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 506745, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 139,10 кв. м, дата державної реєстрації права власності 02.04.2003, частка власності 1.;

- 2-0466-UA0033698 на суму 2426,74 грн. за 2023 рік, квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 44,8 кв. м, дата державної реєстрації права власності 23.05.2018, частка власності 1.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є правомірність податкових повідомлень-рішень від 26.09.2024 року №2-0466-UA0033698 та №2-0466-UA0033698, якими позивачу нараховано податок на майно відмінне від земельної ділянки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини першої статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

У відповідності до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За змістом підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішеннями сесії Дніпровської міської ради VII скликання від 06.12.2017 №12/27 зі змінами згідно рішень №4/32 від 23.05.2018, №6/49 від 23.10.2019, №10/7 від 26.05.2021, № 2/24 від 13.07.22 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», встановлено на території міста Дніпро на 2020, 2021, 2022, 2023 роки встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості, зокрема за будинки багатоквартирні масової забудови для фізичних осіб встановлюється на рівні 1,2 відсотка від мінімальної заробітної плати та для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня звітного року.

Відтак, органом місцевого самоврядування в межах наданих повноважень встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Дніпра щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у тому числі у 2023 році, зокрема, для будинків багатоквартирних масової забудови на рівні 1,2 % від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем податкового органу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Дніпровській ДПІ), та є власником об`єктів житлової та нерухомості:

- квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 44,8 кв. м, дата державної реєстрації права власності 23.05.2018, частка власності 1.

- квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 506745, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 139,10 кв. м, дата державної реєстрації права власності 02.03.2003, частка власності 1.

Згідно пп. 265.1.1. п. 265.1. ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За пп. 266.3.1., 266.3.2. п. 266.3. ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності

Підпунктом 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп. «а» пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

За пп. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас, перебіг таких строків зупинявся Законом №2120-IX згідно п. 102.9. ст. 102 Податкового кодексу України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 вбачається, що контролюючим органом застосована ставка податку у розмірі 1,2 %, як це передбачено Рішенням сесії Дніпровської міської ради VII скликання від 06.12.2017 №12/27 з наступними змінами та зменшена база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача на 60 кв. метрів відповідно до положень до пп. «а» пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України.

Отже вказані обставини свідчать про правомірність нарахування позивачу, як власнику квартир, що є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов`язання за 2023 рік.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необхідність розгляду цієї справи в судовому засіданні з викликом сторін потрібно зауважити таке. Ця справа у розумінні пункту шостого частини шостої статті 12 КАС належить до справ незначної складності. Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отож, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Ця справа належить до категорії справ, які розглядаються за правилами спрощеного провадження, а тому суд першої інстанції відповідно до зазначених правових норм і розглянув її за правилами спрощеного провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що справу розглянуто неповноважним складом суду колегія суддів зазначає, що такі доводи позивача ґрунтуються на тому , що призначення Луніної Олени Станіславівни на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду відбулося всупереч нормам Конституції України, нормам міжнародного права, а також із грубим порушенням низки рішень Конституційного Суду України, а саме: Рішення № 15-рп/2002 від 9 липня 2002 року справа № 1-2/2002, № З-рп/2011 від 5 квітня 2011 року справа № 1-10/2011, № 4-рп/2013 від 12 червня 2013 року справа № 1-9/2013, № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, Рішенні від 2 грудня 2019 року № 11 -р/2019 , а також Рішення від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000, а тому їй заявлявся відвід у задоволенні якого було відмовлено. Зазначає, що суддя Луніна О.С. не відповідає займаній посаді, та припускається невідповідностей у висновках, викладених у рішенні суду першої інстанції, співставлючи їх з реальними обставинами справи.

Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що чинне процесуальне законодавство не надає визначення терміну «неповноважний склад суду», однак неповноважним склад суду можна вважати якщо: 1) справу розглянуто з порушенням правил підсудності; 2) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді строк повноважень якого закінчився; 3) справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду або за її участі; 4) справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; 5) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді який брав участь у її вирішенні; 6) справу яку належить розглядати колегіально розглянуто і вирішено суддею одноособово.

Відповідний правовий висновок висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах від 28 грудня 2022 року у справі № 183/4809/19, від 11 жовтня 2023 року у справі №306/844/20, від 06 березня 2024 року у справі № 686/9073/22.

Отже вищенаведені доводи апеляційної скарги не свідчать про те, що справу було розглянуто неповноважним складом суду.

Колегія суддів також вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідачі, як державні органи не утворені Законом, який повинен бути прийнятий Верховною Радою України у відповідності п. 12. Ст. 92 Конституції України та резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2005 від 5 жовтня 2005 року, оскільки це питання не охоплюється предметом спору у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 15 липня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.А. Шальєва