Справа № 440/8411/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/8411/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві , у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 19.05.2025 № 85-о/ дск «Про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та зарахування його в розпорядження директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві»;

- поновити підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з 20 травня 2025 року або, у разі відсутності такої посади на день ухвалення судового рішення, - на посаді, що є рівнозначною посаді начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, нарахувати та виплатити підполковнику Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні запосадою начальника відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві і грошовому забезпеченні, виплаченому за час перебування у розпорядженні директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за період з 20 травня 2025 року по день ухвалення судом рішення про поновлення на посаді;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо відмови у переведенні підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 без обов`язкового проведення конкурсу на посаду старшого оперуповноваженого відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, згідно рапорту від 16.05.2025;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, розглянути рапорт підполковника Державного бюро розслідувань Шульги Олега Михайловича від 16.05.2025 про переведення на посаду старшого оперуповноваженого відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, без обов`язкового проведення конкурсу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

15.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій просить суд винести ухвалу про забезпечення позову, в якій:

- зупинити дію наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, № 85-о/дск від 19.05.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та зарахування його в розпорядження директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві» в частині обчислення строку перебування ОСОБА_1 у розпорядженні директора ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, з 20 травня до 20 липня 2025 року, на період до набрання рішенням суду чинності;

- заборонити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, приймати рішення (видавати накази) про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку із закінченням строку перебування у розпорядженні та не призначенням на іншу рівнозначну чи нижчу посаду на період до набрання чинності рішенням суду у справі № 440/8411/25;

- заборонити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, приймати рішення (видавати накази) про комплектування посади (призначення на посаду) старшого оперуповноваженого Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на переміщення на яку ОСОБА_1 подано рапорт від 16.05.2025 (про згоду на переведення у зв`язку із організаційно-штатними заходами);

- заборонити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, подавати до ДБР подання про оголошення конкурсів на будь-які вакантні посади в ТУ ДБР у м. Полтаві, які є рівнозначними чи нижчими щодо посади начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування ТУ ДБР у м. Полтаві, та є вакантними з 19.03.2025 чи вивільняться до вирішення в суді справи №440/8411/25;

- заборонити Державному бюро розслідувань оголошувати конкурс на будь-яку вакантну в ТУ ДБР у м. Полтаві посаду, яка є рівнозначною чи нижчою щодо посади начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування ТУ ДБР у м. Полтаві, та є, чи стане вакантною з 19.03.2025 до вирішення в суді справи № 440/8411/25.

В обґрунтування даної заяви представник позивача вказав, що відповідачем було порушено процедуру скорочення штату та вивільнення при цьому ОСОБА_1 , зарахування у розпорядження та не переміщення на вільну посаду (хоча і нижчу), на яку погодився позивач, та з метою «фактичного звільнення» зі служби ОСОБА_1 оголошення конкурсів на всі вільні вакантні посади на дату попередження про скорочення, на які може претендувати позивач, або на які він погодився. Вказував, що станом на час подання даної заяви: ОСОБА_1 не пропонуються будь-які інші вакантні посади, як в межах ТУ ДБР у м. Полтави, так і в інших структурних підрозділах ДБР; на всі «запропоновані в попередженні посади» оголошено конкурс з метою не переміщення на них позивача; посада начальника ВАЗОЧ ТУ ДБР у м. Полтаві, з якої ОСОБА_1 звільнений та зарахований у розпорядження, не комплектується «кандидатом, який пройшов конкурс», оскільки у разі її комплектування у ТУ ДБР у м. Полтаві вивільниться «вакантна посада», яку необхідно буде запропонувати ОСОБА_1 . Все це на думку представника позивача, робиться для того, щоб звільнити ОСОБА_1 по закінченню 2-х місяців перебування у розпряженні зі служби та не мати «вакантних посад» на дату «такого звільнення». Крім того, у разі незабезпечення позову та здійснення у зв`язку з цим відповідачем дій спрямованих на «незаконне звільнення з посади та зі служби ОСОБА_1 », як реалізація п. 46 постанови КМУ № 480 від 22.05.2019 «Про затвердження Порядку проходження служби в Державному бюро розслідувань», позивач буде змушений додатково звертатися до суду із вимогами про поновлення на службі, буде втрачати грошове забезпечення, що в свою чергу не сприятиме захисту його трудових прав. Також у разі задоволення позову, виконання рішення суду буде утруднене та вимагатиме додаткових судових спорів.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності дій, оспорюваного рішення та порушення такими діями, рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваних дій, рішення та порушення ними прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Також, суд звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обгрунтованих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому суд позбавлений можливості надати оцінку протиправності спірним діям, рішенням відповідача під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки така оцінка буде надана під розгляду справи по суті після дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Водночас, суд звертає увагу, що у даній справі предметом спору є протиправність, на думку позивача, наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 19.05.2025 № 85-о/ дск «Про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та зарахування його в розпорядження директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві», дій відповідача щодо відмови у переведенні позивача без обов`язкового проведення конкурсу на посаду старшого оперуповноваженого відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, згідно рапорту від 16.05.2025.

Однак, представник позивача в заяві просить суд застосувати спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (видавати накази) про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку із закінченням строку перебування у розпорядженні та не призначенням на іншу рівнозначну чи нижчу посаду на період до набрання чинності рішенням суду у справі № 440/8411/25; приймати рішення (видавати накази) про комплектування посади (призначення на посаду) старшого оперуповноваженого Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на переміщення на яку ОСОБА_1 подано рапорт від 16.05.2025 (про згоду на переведення у зв`язку із організаційно-штатними заходами); подавати до ДБР подання про оголошення конкурсів на будь-які вакантні посади в ТУ ДБР у м. Полтаві, які є рівнозначними чи нижчими щодо посади начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування ТУ ДБР у м. Полтаві, та є вакантними з 19.03.2025 чи вивільняться до вирішення в суді справи №440/8411/25, який не буде стосуватись предмету спору у даній справі, оскільки виходить за межі правовідносин, які виникли між позивачем та ТУ ДБР у м. Полтаві.

Позивач не буде оспорювати в цій адміністративній справі жодного рішення або дії ТУ ДБР у м. Полтаві щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку із закінченням строку перебування у розпорядженні та не призначенням на іншу рівнозначну чи нижчу посаду; комплектування посади (призначення на посаду) старшого оперуповноваженого Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на переміщення на яку ОСОБА_1 подано рапорт від 16.05.2025 (про згоду на переведення у зв`язку із організаційно-штатними заходами); надання до ДБР подання про оголошення конкурсів на будь-які вакантні посади в ТУ ДБР у м. Полтаві, які є рівнозначними чи нижчими щодо посади начальника Відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування ТУ ДБР у м. Полтаві, та є вакантними з 19.03.2025 чи вивільняться.

Водночас, приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем не оскаржуються дії та рішення Державного бюро розслідувань в даному позові, заявлені заходи забезпечення позову в цій частині виходять за межі позовних вимог та предмету спору.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява представника позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва