Справа № 320/6601/25
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року справа №320/6601/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 2 від 20.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при поданні податкової декларації про доходи і майновий стан, звіту про контрольованої іноземної компанії та при сплаті ПДФО позивачкою були дотримані вимоги закону, зокрема, сума ПДФО, яка підлягала сплаті позивачкою самостійно, була визначена з урахуванням сплачених податків та зборів за межами України.

Натомість, податковим органом за наслідком камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи № 57323/Ж5/26-15-24-01-02-03 помилково не взято до уваги факт сплати суми корпоративного податку, що був фактично сплачений компанією ГЕТІОН КОРПОРЕЙТЕД ЛІМІТЕД в розмірі 1 544 164,54 грн. Як наслідок, відповідачем прийнято незаконне податкове повідомлення-рішення № 2, згідно з яким ОСОБА_1 було збільшене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1 544 164,54 грн основного платежу та 154 416,45 грн за штрафними санкціями.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 8 квітня 2025 року о 12:00 год.

Відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що позивачем не підтверджено суму, зазначену в рядку 04 додатку КІК, камеральною перевіркою було виявлено арифметично-логічні помилки, а саме сума у розмірі 346 832,13 грн є не в повному обсязі визначеною сумою ПДФО, а тому наявне відхилення на суму 1 544 164,54 грн.

Зауважено, що позивачем до декларації не подано документального підтвердження сплати корпоративного податку, що стягується згідно із законодавством іноземних держав, та фактично сплаченого контрольованою іноземною компанією, включаючи податки, що були утримані у джерела виплати із суми доходу, отриманого КІК.

У відповіді на відзив представник позивача звертав увагу, що спеціальна норма ПК України, а саме пп. 170.13 ст.170, не передбачає обов`язку або можливості для контролюючої фізичної особи надавати саме довідку про суму сплаченого податку та збору, а також про базу та/або об`єкт оподаткування, легалізовану у відповідній країні, відповідній закордонній дипломатичній установі України в порядку ст. 13 ПК України, як про це помилково зазначає відповідач у відзиві. Для зменшення суми ПДФО, що підлягає сплаті з прибутку КІК (як розподіленого, так і не розподіленого), на суму корпоративного податку або іншого аналогічного податку, що стягується згідно із законодавством іноземних держав законодавець передбачив більш широкі правила його підтвердження, вимагаючи документального засвідчення, однак не обмежуючи платника податків-фізичну особу у видах таких документів та способах їх засвідчення.

Крім того, наголосив, що ОСОБА_1 разом із декларацією про майновий стан і доходи за 2023 рік надавалися документальні підтвердження сплати Компанією корпоративного податку на Кіпрі за 2023 рік. Позивач повною мірою виконала свій обов`язок щодо документального підтвердження фактичної сплати Компанією корпоративного податку на території Республіки Кіпр, а отже аргументи контролюючого органу про неможливість встановлення сплати податкового зобов`язання Компанією саме стосовно Позивача є безпідставними.

Відповідачем не було вчинено всіх можливих заходів для отримання доказів до прийняття оскаржуваного ППР.

Наголошено, що відповідач, отримавши документи щодо сплати корпоративного податку на Кіпрі, не звернувся із податковим запитом до податкового органу Кіпру щодо підтвердження факту сплати податку на Кіпрі та отримання додаткових документів.

В підготовчому засіданні 08.04.2025 оголошено перерву до 15.04.2025 о 15:00 год.

В підготовчому засіданні 15.04.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. На підставі заяв уповноважених представників сторін суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 травня 2024 року головним державним інспектором відділу адміністрування податків з громадян управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у м. Києві був складений акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи № 57323/Ж5/26-15-24-01-02-03 щодо декларації про доходи і майновий стан за 2023 рік, яка була подана ОСОБА_1 .

У висновках вказаного акту вказано, що при заповненні податкової декларації платником податку порушено:

- п. 167.1 ст. 167 ПКУ відповідно до якого ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, надаруй) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно - правовими договорами;

- п.п. 170.13.2.4 п.п. 170.13.2 п.170.13 ст.170 ПКУ, відповідно до якого сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті з прибутку контрольованої іноземної компанії (як, розподіленого, так і не розподіленого), зменшується на суму корпоративного податку або іншого аналогічного податку, що стягується згідно із законодавством іноземних держав, та фактично сплаченого контрольованою Іноземною компанією, включаючи податки, що були утримані у джерела виплати із суми доходу, отриманого контрольованою іноземною компанією.

Зокрема, вказано, що платником податків занижено суму податкових зобов`язань з отриманого у 2023 році загального річного оподатковуваного доходу в сумі 1 544 164,54 грн.

20 липня 2024 року на підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві склало податкове повідомлення-рішення № 2, згідно з яким ОСОБА_1 було збільшене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1 544 164,54 грн основного платежу та 154 416,45 грн за штрафними санкціями.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом IV ПК України, згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 якого платником податку є фізична особа- резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 163.1.3 п. 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо, інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам (пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Оподаткування іноземних доходів встановлено п. 170.11 ст. 170 ПК України.

У разі, якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку-отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою 18 %, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України, крім доходів, визначених пп. 167.5.4 п. 167.5 ст. 167 ПК України, які оподатковуються за ставкою, визначеною пп. 167.5.4 п. 167.5 ст. 167 ПК України, а також крім доходів, визначених пп. 165.1.27 п. 165.1 ст. 165 ПК України (пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 ПК України).

Під час отримання доходів у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент отримання таких доходів (п. 164.4 ст. 164 ПК України).

Враховуючи викладене, у разі, якщо дохід отримується фізичною особою - резидентом з джерел за межами України, то сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податків як іноземний дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах. При цьому фізична особа зобов`язана подати річну декларацію та сплатити податок (військовий збір) з такого доходу.

У той же час, згідно з пп. 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України у разі, якщо згідно з нормами міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, платник податку може зменшити суму річного податкового зобов`язання на суму податків, сплачених за кордоном, він визначає суму такого зменшення за зазначеними підставами у річній податковій декларації.

У разі відсутності в платника податку підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до статті 13 цього Кодексу, такий платник зобов`язаний подати до контролюючого органу за своєю податковою адресою заяву про перенесення строку подання податкової декларації до 31 грудня року, наступного за звітним. У разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень п. 3.2 ст. 3 ПК України, якщо договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою Україні інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовую міжнародного договору.

Згідно з п. 13.4 ст. 13 ПК України суми податків та зборі межами України, зараховуються під час розрахунку податків та зборів правилами, встановленими цим Кодексом. Для отримання права на зарахування та зборів, сплачених за межами України, платник зобов`язаний отримати в органу країни, де отримується такий дохід (прибуток), уповноваженого справляти податок, довідку про суму сплаченого податку та збору, а також про базу оподаткування. Зазначена довідка підлягає легалізації у відповідній країн закордонній дипломатичній установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (п. 13.5 ст. 13 ПК України).

Водночас, згідно з п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку на вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірності відомостей, зазначених у Декларації з цього податку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012, яку ратифіковано 04.07.2013. Набрала чинності для України 07.08.2013 (надалі також Конвенція).

Згідно п.1 ст. 2 Конвенції дія цієї Конвенції поширюється на податки на доходи, що стягуються від імені Договірної Держави або її адміністративно-територіальних одиниць, або місцевих органів влади, незалежно від способу їхнього стягнення.

Відповідно до п.3 ст. 2 Конвенції Податками, на які поширюється дія цієї Конвенції, зокрема є:

a) в Україні:

i) податок на прибуток підприємств; і

ii) податок на доходи фізичних осіб;

(далі - український податок);

b) на Кіпрі:

i) прибутковий податок;

ii) корпоративний податок на прибуток;

iii) спеціальний внесок на оборону Республіки; і

iv) податок на доходи від відчуження майна;

(далі - кіпрський податок).

Пунктом 1 ст. 4 Конвенції встановлено, що Для цілей цієї Конвенції термін «резидент Договірної Держави» означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця управління, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію, а також включає цю Державу і будь-яку її адміністративно-територіальну одиницю чи місцевий орган влади. Цей термін, проте, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі лише стосовно доходів із джерел у цій Державі.

Згідно з п.1, 2 ст. 20 Конвенції види доходів резидента Договірної Держави, незалежно від джерела їхнього виникнення, про які не йде мова у попередніх статтях цієї Конвенції, оподатковуються тільки в першій згаданій Державі.

Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються до доходів інших, ніж доходи від нерухомого майна, визначеного в пункті 2 статті 6 цієї Конвенції, якщо одержувач таких доходів є резидентом Договірної Держави, здійснює підприємницьку діяльність в іншій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво, і право або майно, у зв`язку з яким одержано дохід, справді пов`язані з таким постійним представництвом. У такому випадку застосовуються положення статті 7 цієї Конвенції.

Відповідно до п.1, 2 ст. 21 Конвенції якщо резидент Договірної Держави одержує дохід, який згідно із положеннями цієї Конвенції може оподатковуватись в іншій Договірній Державі, перша згадана Держава дозволить вирахувати з податку на дохід цього резидента суму, що дорівнює сумі податку на дохід, сплаченій в цій іншій Державі. Такі вирахування у будь-якому випадку не повинні перевищувати ту частину податку з доходу, розраховану до надання вирахування стосовно доходу, який може обкладатись податком в цій іншій Державі.

Якщо відповідно до будь-якого положення Конвенції одержаний дохід, яким володіє резидент Договірної Держави, звільнено від податку у цій Державі, така Держава може, проте, під час нарахування суми податку на залишок доходу такого резидента, взяти до уваги звільнений від податку дохід.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданій податковій декларації про доходи і майновий стан разом із звітом про контрольовані іноземні компанії за 2023 рік ОСОБА_1 задекларувала контрольовану іноземну компанію - ГЕТІОН КОРПОРЕЙТЕД ЛІМІТЕД (GETION CORPORATION LIMITED), яка зареєстрована на законодавством Республіки Кіпр.

У вказаному звіті ОСОБА_1 задекларувала: 10 505 537,04 грн - частину скоригованого прибутку КІК, яка відповідає частці, якою вона володіє; 10 505 537,04 грн - сукупний дохід, який підлягає оподатковуванню самостійно платником податків; 1 890 996,67 грн - суму ПДФО зі скоригованого прибутку КІК.

Крім того, ОСОБА_1 задекларувала: 1 544 164,54 грн - суму корпоративного податку (іншого аналогічного податку), що стягується згідно із законодавством іноземних держав та фактично сплаченого КІК; 346 832,13 грн - суму податкового зобов`язання, яке підлягає сплаті платником, що була розрахована як різниця 1 890 996,67 грн - 1 544 164,54 грн.

26 липня 2024 року ОСОБА_1 сплатила вказану суму ПДФО в розмірі 346 832,13 грн.

Отже, враховуючи норми Конвенції, сума податку, сплаченого на Кіпрі, враховується при сплаті податку на доходи в Україні.

Даний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2021 року у справі №803/737/17.

При цьому, правомірність оскаржуваного рішення відповідач обґрунтовує виключно тією обставиною, що позивачем не було в повній мірі дотримано процедуру подачі відповідної податкової звітності та не надано копій відповідних підтверджуючих документів.

В той же час, згідно з положеннями статті 13 ПКУ встановлено, що для отримання права на зарахування податків та зборів, сплачених за межами України, платник зобов`язаний отримати від державного органу країни, де отримується такий дохід (прибуток), уповноваженого справляти такий податок, довідку про суму сплаченого податку та збору, а також про базу та/або об`єкт оподаткування. Зазначена довідка підлягає легалізації у відповідній країні, відповідній закордонній дипломатичній установі України, якщо інше не передбачено чинними міжнародними договорами України.

Згідно з пп. 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України у разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 120.1. ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Діючим ПК України не передбачено, що внаслідок несвоєчасного подання податкової декларації, або подання неповної чи неточної інформації застосовується відповідальність у розмірі донарахованого контролюючим органом податку.

Також, суд зауважує, що вказані висновки акту не відповідають фактичним обставинам вказаної справи, а положення пп. 170.13-1 п. 170.13 ст. 170 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що свідчить про те, що висновки акту перевірки №57323/Ж5/26-15-24-01-02-03 від 30.05.2024 засновані на припущеннях, без врахування усіх обставин та доказів поданих, як до контролюючого органу так і до суду.

Більш того, встановлено, що позивач до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік додала фінансову звітність Компанії та докази сплати корпоративного податку на Кіпрі у загальному розмірі 37 138,75 євро:

- платіжне доручення № 215251515 від 27.12.2023 року на суму 18638,75 євро.

- платіжне доручення № 215643348 від 02.01.2024 року на суму 18500,00 євро.

Сплата Компанією корпоративного податку на Кіпрі у загальній сумі 37 138,75 євро також підтверджуються квитанціями про оплату корпоративного податку за 2023 рік № 63382 від 27.12.2023 та № 00194 від 02.01.2024 з апостилем та нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Загальна сума сплаченого Компанією корпоративного податку на Кіпрі у розмірі 37 138,75 євро еквівалентна сумі 1 544 164,54 грн, яка була вказана у рядку 04 Додатку КІК № 1 до податкової декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2023 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 разом із декларацією про майновий стан і доходи за 2023 рік надавалися документальні підтвердження сплати Компанією корпоративного податку на Кіпрі за 2023 рік. Позивач повною мірою виконала свій обов`язок щодо документального підтвердження фактичної сплати Компанією корпоративного податку на території Республіки Кіпр.

Вказана обставина не спростована відповідачем під час розгляду справи.

Також слід зазначити, що згідно з пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до положень пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З урахуванням фактичних обставин справи, відповідач з метою встановлення наявності чи відсутності порушень податкового законодавства за наслідками не отримання відповіді на запит та відсутності відповідних документів щодо підстав зменшення суми річного податкового зобов`язання на суму податків, сплачених за кордоном повинен був провести документальну позапланову перевірку.

Проте, такого запиту не було направлено.

Як свідчать матеріали справи, відповідна документальна перевірка відповідачем проведена не була, а натомість останній на підставі акту камеральної перевірки №57323/Ж5/26-15-24-01-02-03 від 30.05.2024, який містить необґрунтовані висновки, прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового-повідомлення рішення № 2 від 20.07.2024, яким ОСОБА_1 було збільшене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1 544 164,54 грн основного платежу та 154 416,45 грн за штрафними санкціями.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжними інструкціями від 10.11.2024.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 15 140,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 2 від 20.07.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 15 140,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Повний текст рішення складено та підписано 15 липня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.