Справа № 826/17523/15
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Справа№826/17523/15

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вибір до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Вибір (, 01021, м.Київ, вул.Грушевського, буд.28/2) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головне управління ДПС у місті Києві як відокремленого підрозділу ДПС України із кодом ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.08.2015 № 7, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем на 468 954 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями на 117 239 грн, №7, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 525177 грн за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 131294 грн, №7, яким позивачу зменшена сума від`ємного значення об`єкта оподаткування на прибуток в розмірі 184035 грн, з мотивів безпідставності їх прийняття. Обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваних рішень позивач вказував, що за наслідками проведеної податкової перевірки контролюючий орган дійшов безпідставних і таких, що не відповідають дійсності, висновків про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ Газукраїна-2020.

26 серпня 2015 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято до розгляду адміністративну справу, призначено розгляд справи.

Контролюючим органом подані заперечення на позов, в яких зазначено, що контрагентом позивача було підприємство ТОВ «Газукраїна-2020». Первинні документи (договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) від цього підприємства підписані директором Кашкіним Аркадієм Павловичем, щодо якого наявний вирок Червонозаводського суду м.Харкова від 09.04.2015 по справі №646/3810/15-к. Така особа визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України. Тобто, ТОВ «Газукраїна-2020» має ознаки фіктивного підприємства, а діяльність спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Оскільки реальність здійснення господарських операцій із таким контрагентом відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рук активів, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивачем надані пояснення, в яких зазначено, що господарські операції з ТОВ «Газукраїна-2020» здійснені з метою виконання взятих зобов`язань перед іншими контрагентами. Просив позов задовольнити.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалюючи таке рішення касаційний Суд виходив з того, що судами попередніх інстанцій не досліджений вирок, винесений стосовно директора ТОВ Газукраїна-2020 ОСОБА_1 , на предмет наявності обставин звільнення від доказування, не встановлено, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою ( ОСОБА_1 ), не надана оцінка юридичного значення документів, підписаних цією особою від імені ТОВ Газукраїна - 2020. Також, на думку Верховного Суду, судами не здійснена оцінка долучених до матеріалів світлокопій документів на предмет їх відповідності вимогам первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення.

За наслідками нового розгляду справи рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Допущено заміну відповідача у справі - Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на його правонаступника - Головного управління Державної податкової служби у місті Києві як відокремленого підрозділу ДПС України із кодом .

Ухвалюючи таке рішення касаційний Суд виходив з того, що судами попередніх інстанцій не надана системна оцінка юридичного значення документів, підписаних від імені ТОВ Газукраїна-2020 ОСОБА_1 , не здійснена оцінка долучених до матеріалів світлокопій документів на предмет їх відповідності вимогам первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Так, для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з його контрагентом слід з`ясувати їх реальність, встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях, підтвердити або спростувати добросовісність позивача, оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідних операцій, не обмежуючись загальними абстрактними висновками і комплексним аналізом. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107251359).

29 листопада 2022 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального провадження. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107654907).

Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

З метою забезпечення розгляду адміністративної справи здійснено автоматизований розподіл судових справ між іншими окружними адміністративними судами України.

Адміністративну справу передано до Донецького окружного адміністративного суду.

10 квітня 2025 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання на 30 квітня 2025 року о 16 год 25 хв. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Вибір надати суду докази на підтвердження відвантаження дизельного пального зі станцій Светловодск ЮЖД, Коломак ЮЖД,з бази м.Міроновка зазначених у заявках від 08 січня 2013 року № 003, № 001, від 16 січня 2013 року № 006, від 18 березня 2013 року № 25, від 23 серпня 2012 року № 216, від 24 січня 2013 року № 008, в т.ч. у видаткових накладних від 03 січня 2013 року № РН-0000086, від 10 січня 2013 року № РН-0000232, від 17 січня 2013 року № 452, від 29 січня 2013 року № РН-0001128, від 19 березня 2013 року № 3768, від 27 серпня 2012 року № РН-0004519.

Ухвалою суду від 30.04.2025 відкладено підготовче засідання на 28 травня 2025 року.

Підготовче засідання, призначене на 28 травня 2025 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на навчанні.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18 червня 2025 року.

Судове засідання, призначене на 18 червня 2025 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

У судове засідання призначене на 08 липня 2025 року представники сторін не з`явилися. Явка сторін обов`язковою не визнавалася. Суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Вибір» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 30635410.

Посадовими особами ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Вибір» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Газукраїна - 2020» () за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 17 липня 2015 року №354/26-55-22-07/30635410.

Під час перевірки встановлено, що товариство мало фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ "Газукраїна-2020" (), з яким укладено договори поставки нафтопродуктів № 2208/12-И від 22.08.2012, №0301/13-ДТ-3 від 03.01.2013.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій в межах укладених договорів позивачем долучено до матеріалів справи копії заявок на відвантаження дизельного пального зі вказанням станції призначення від 08.01.2013 року № 003, № 001, від 16.01.2013 року № 006, від 18.03.2013 року № 25, від 23.08.2012 року № 216, від 24.01.2013 року № 008, рахунки на оплату, а також видаткові накладні від 03.01.2013 року № РН-0000086, від 10.01.2013 року № РН-0000232, від 17.01.2013 року № 452, від 29.01.2013 року № РН-0001128, від 19.03.2013 року № 3768, від 27.08.2012 року № РН-0004519.

В свою чергу, ТОВ "Газукраїна-2020" виписало позивачу податкові накладні від 27.01.2012 року № 1145, від 29.01.2013 року № 1213, від 03.01.2013 року № 24, від 10.01.2013 року № 259, від 17.01.2013 року № 556, від 19.03.2013 року № 727, від 21.01.2013 року № 890, від 22.01.2013 року № 891.

Суми податку на додану вартість по таким податковим накладним включені до складу податкового кредиту.

Видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та податкові накладні, що виписані від підприємства ТОВ "Газукраїна-2020" засвідчені підписом особи «Кашкіним Аркадієм Павловичем».

Оплата за придбані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Проведеною перевіркою встановлено порушення Товариством вимог законодавства, а саме:

статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування від усіх видів діяльності у сумі 184035 грн, у тому числі по періодах: ІІІ квартал 2012 року на суму 602565 грн, за 2013 рік на суму 123770 грн;

статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в сумі 468954 грн, в тому числі по періодах: за ІІІ квартал 2012 року на суму 52528 грн; за 2013 рік на суму 416426 грн;

пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 525177 грн, у тому числі по періодах: за серпень 2012 року на суму 40273 грн, вересень 2012 року 37 грн, січень 2013 року 408500 грн, лютий 2013 року 11372 грн, березень 2013 року 18154 грн, квітень 2013 року 18231 грн, травень 2013 року 424 грн, червень 2013 року 9445 грн, липень 2013 року 12710 грн, серпень 2013 року 6031 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем неправомірно сформовані дані податкового обліку. Зазначено, що з урахуванням вироку Червонозавадського суду м.Харкова від 09.04.2015 по справі №646/3810/15-к ТОВ «Газукраїна-2020» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «Вибір» та ТОВ «Газукраїна-2020» відсутня, отже у ТОВ «Вибір» не було підстав для податкового обліку операцій, що пов`язані з таким контрагентом.

04 серпня 2015 року на підставі акту виїзної документальної позапланової перевірки від 17.07.2015 №354/26-55-22-07/30635410 ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві прийняті податкові повідомлення-рішення:

№2, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 656471 грн, у тому числі за основним платежем «+» 525177 грн, та за штрафними санкціями - 131294 грн;

№7, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 586193 грн, у тому числі за основним платежем «+» 468954 грн та за штрафними санкціями - 117239 грн;

№7, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 184035 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.62.1.3 п. 62.1 ст.62 Податкового кодексу України (в редакції станом на час проведення перевірки) податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.11 р. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

В даному випадку документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Вибір" з питань дотримання вимог законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ "Газукраїна-2020" за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., про що складено акт № 354/26-55-22-07/30635410 від 17.07.2015 року, проведено у зв`язку з ненаданням в повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження у відповідь на письмовий запит ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 2566/10/26-55-22-08-07 від 27.05.2015 року, тобто, з передбаченої законодавством підстави.

Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 135- 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного оподаткованого періоду.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначають згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктом 138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, пунктам 138.11 статті 138, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, пунктом 140.1 ст. 140 та ст. 141 Податкового кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у ст. 139 Податкового кодексу.

Пунктом 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподілених загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визначаються витратами того звітного періоду, в якому визначено доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт наданих послуг.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, визначено у ст. 198 Податкового кодексу.

Згідно пп. "а" п. 198.1, п. 198.2, абз.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку; Придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно положень п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України правомірність формування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість безпосередньо залежить від правомірності формування податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено що, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріпленою печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарі/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику (п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

Згідно змісту акту перевірки та матеріалів справи за наслідками господарських операцій з ТОВ "Газукраїна - 2020" ним було належним чином оформлені на ім`я позивача та передані позивачу податкові накладні, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку.

Позивач, в свою чергу, включив зазначені у податкових накладних суми до податкового кредиту по зареєстрованих податкових накладних.

Також позивач згідно вимог Податкового кодексу України сформував та задекларував витрати за наслідками вказаної господарської операції.

Згідно з актом перевірки при її проведенні використано первинні документи щодо формування податкового кредиту по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств за наслідками господарських операцій з наведеним контрагентом.

Натомість, підставою для висновку акту перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугував вирок Червонозаводського суду міста Харкова від 09.04.2015 у справі № 646/3810/15-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України.

Щодо посилання відповідача на наявний вирок, суд зазначає таке.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/3810/15-к від 09.04.2015, (набрав законної сили 27.08.2020) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України (фіктивне підприємництво). (https://reyestr.court.gov.ua/Review/43536672)

Указаним вироком встановлено, що на виконання заздалегідь розробленого плану вчинення злочинних дій наприкінці 2011 року, ОСОБА_2 , знаходячись у приміщенні офісу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ганни, 32, вступив у злочинну змову із ОСОБА_1 , схиляючи останнього до придбання, з метою прикриття у подальшому незаконної діяльності, юридичної особи, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗУКРАЇНА-2020.

Крім того, встановлено, що відповідно до розподілу ролей у запланованому злочині та з метою реалізації злочинного умислу 22.08.2012 року було укладено договір між ПАТ НАК Нафтогаз України та ТОВ ГАЗУКРАЇНА-2020 №14/4260/12, згідно якого в якості передоплати протягом серпня-грудня 2012 року перераховано на рахунок фіктивного підприємства ТОВ ГАЗУКРАЇНА-2020 грошові кошти за нібито поставку нафтопродуктів у розмірі 449 963 820 гривень на підставі наступних платіжних доручень: від 31.08.2012 № 7942, від 31.08.2012 № 7959, від 30.10.2012 № 9969, від 31.10.2012 № 10015, від 31.10.2012 № 10053, від 31.10.2012 № Ю039, від 01.11.2012 № 10070, від 05.11.2012 № 10117, від 27.11.2012 № Ю948, від 27.11.2012 № 10952, від 04.12.2012 № Ц208. У подальшому грошові кошти НАК Нафтогаз України в сумі 449 963 820, 00 грн. переведені із рахунку ТОВ ГАЗУКРАЇНА-2020 на рахунки інших підприємств з ознаками фіктивності та привласнені шляхом проведення низки фінансово-господарських операцій. Однак, фактично поставки нафтопродуктів не відбулось, внаслідок чого ПАТ НАК Нафтогаз України було заподіяно велику матеріальну шкоду.

У зазначеному вироку встановлено, що ОСОБА_1 будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку.

13 березня 2015 року під час досудового розслідування сторонами у особистості процесуального керівника - старшого прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України та підозрюваного ОСОБА_1 укладено угоду на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України про визнання винуватості з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування визнав свою винуватість у повному обсязі та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому розслідуванню.

Допитаний у підготовчому провадженні ОСОБА_1 свою винуватість визнав у повному обсязі та дав пояснення стосовно скоєного ним злочину, передбаченого ч. 2 статті 205 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Тобто у вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року по справі № 646/3810/15-к не надавалась оцінка щодо здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ ГАЗУКРАЇНА-2020, разом з цим зазначено, що ОСОБА_1 будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.08.2020 (набрала законної сили) вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/3810/15-к від 09.04.2015 щодо ОСОБА_1 змінено. Виключено із мотивувальної частини вироку посилання на причетність до злочину ОСОБА_3 та слід уважати, що злочин ОСОБА_1 вчинено у групі невстановлених слідством осіб, під загальним керівництвом особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Керуючись висновками, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19, суд зазначає, що факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, сам по собі не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, однак, такий підлягає врахуванню у сукупності із дослідженням усіх складових господарських операцій. Вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності. Визнання вироком суду у кримінальному провадженні підприємства фіктивним не обов`язково означає, що всі його операції з усіма контрагентами були фіктивними за весь період його діяльності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч.1,2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2022 року зазначив, що для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з його контрагентом слід з`ясувати їх реальність, встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях, підтвердити або спростувати добросовісність позивача, оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідних операцій. Оцінка правовідносин позивача та його контрагента у даному випадку, з огляду на явну специфіку обумовлених правочинами послуг (поставка нафтопродукції), вимагає ретельної перевірки обставин їх виконання. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107251359)

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що первинні документи, які оформлені від імені ТОВ «Газукраїна-2020» містять підпис невстановленої особи та зазначено - директор Кашкін А.П., щодо реальності яких у відповідача виник сумнів, суд вважає за необхідне дослідити обставини, щодо подальшого руху активів, які придбані у такого контрагента.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що поставка нафтопродуктів здійснювалась на підставі договорів №2208/12-И від 22.08.2012 та №0301/13-ДТ-3 від 03.01.2013 з урахуванням поданих позивачем заявок.

У межах вищевказаних договорів ТОВ «Вибір» направило ТОВ «Газукраїна-2020» заявки на відвантаження товару, а саме: від 03.01.2013 (вих.№001), від 08.01.2013 (вих.№003), від 24.01.2013 (вих.№008), від 16.03.2013 (вих.№006), від 18.03.2013 (вих.№25), від 23.08.2012 (вих.№216).

Так, згідно із пунктами 1.2 та 1.3 визначено, що асортимент, ціна, кількість та умови поставки товару визначаються у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною відповідних договорів. Такі Специфікацій до суду не надані, в матеріалах справи відсутні.

Суд звертає увагу, що такі Специфікації суду не надані.

Оформлення заявок передбачено п.1.6 договору у разі поставки нафтопродуктів залізничним транспортом.

1) Так, 23 серпня 2012 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №216) на відвантаження 27.08.2012 бензину А-95 Евро (виробництва Мозирського НПЗ) з нафтобази Миронівка за ціною 13300 грн/тонну в кількості 38000 літрів, автомобіль № НОМЕР_1 , причіп № НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 .

Відповідно до заявки від 23.08.2012 (вх. № 216) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну № РН-0004519 від 27.08.2012. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «бензин А-95-Евро, вид І, Код УКТ ЗЕД », кількість 28,006 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

З пояснень позивача вбачається, що поставка товару здійснювалась на склад нафтопродуктів за адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 16 Б відповідно до договору зберігання нафтопродуктів №707121 від 27.07.2012 укладений між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ВАК-ЛТД».

Предметом такого договору є прийняття ТОВ «ВАК-ЛТД» зобов`язань по прийому, зберіганню, відпуску нафтопродуктів приналежних ТОВ «Вибір». Найменування, асортимент, кількість визначається в актах приймання-передачі, які є невід`ємною частиною договору. Станція одержувача КИЇВ-ПЕТРІВКА ЮЗЗД (код станції 320609, код одержувача 0854).

Перевезення товару здійснювалось згідно договору №9 від 31.07.2012, який укладено з ФОП « ОСОБА_5 .

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед:

- ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» (договір поставки №23- 01/12 від 23.01.2012);

- ТОВ «Консалтингова агенція «Дірсі-Профі» (договір поставки №23-07/12 від 23.07/12);

- ТОВ «Конкордавіа» (договір поставки №20-07/12 від 20.07.2012);

- ТОВ «Вак-Лтд» (договір поставки №01-08/12 від 01.08.2012).

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

1. ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»: договір поставки №23-01/12 від 23.01.2012; податкова накладна №5 від 20.09.2013 виписана ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»; рахунок на оплату №69 від 18.09.2012; видаткова накладна №69 від 25.09.2012; платіжне доручення №І7871 від 20.09.2012; довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей серія 12ААГ № 546370.

2. ТОВ «Консалтингова агенція «ДІРСІ-ПРОФІ»: договір поставки №23-07/12 від 23.07.2012; податкова накладна №10 від 29.08.2012 виписана ТОВ «Консалтингова агенція «Дірсі-Профі»; рахунок на оплату № 64 від 29.08.2012; видаткова накладна №64 від 30.08.2012; платіжне доручення №720 від 29.08.2012; платіжне доручення №719 від 29.08.2012 довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №537 від 30.08.2012

3. ТОВ «Конкордавіа»: договір поставки №20-07/12 від 20.07.2012, податкова накладна № 3 від 10.09.2012 виписана ТОВ «Конкордавіа»; податкова накладна № 6 від 20.09.2012 виписана ТОВ «Конкордавіа»; податкова накладна №7 від 28.09.2012 виписана ТОВ «Конкордавіа»; рахунок на оплату № 67 від 10.09.2012; рахунок на оплату № 70 від 20.09.2012; рахунок на оплату № 71 від 28.09.2012; видаткова накладна № 67 від 10.09.2012 р.; видаткова накладна № 70 від 20.09.2012; видаткова накладна № 71 від 28.09.2012; платіжне доручення № 369 від 28.09.2012; платіжне доручення № 365 від 24.09.2012; платіжне доручення № 347 від 13.09.2012 довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серія ААГ №984744; серія ААГ № 984741; серія ААГ № 984738.

4. ТОВ «Вак-Лтд»: договір поставки №01-08/12 від 01.08.2012; податкова накладна № 2 від 10.09.2012 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 4 від 14.09.2012 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; рахунок на оплату № 66 від 10.09.2012; рахунок на оплату № 68 від 14.09.2012; видаткова накладна № 66 від 10.09.2012; видаткова накладна № 68 від 14.09.2012; довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №01/09/5.

2) 03 січня 2013 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №001) на відвантаження дизельного палива сорту F у кількості 60 тон, зі станції Світловодськ ЮЖД за наступними реквізитами: станція призначення Індустріальна ЮЖД; код станції 440603; отримувач ТОВ «ХАДО-Технологія».

Відповідно до заявки від 03.01.2013 (вх. № 001) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну № РН-0000086 від 03.01.2013. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «паливо дизельне підвищеної якості марки F (код УКТ ЗЕД ), кількість 56,125 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед ТОВ «ХАДО-Технологія» за договором поставки № 03-01/13 від 03.01.2013 та Додаткової угоди №1 до договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013.

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

договір поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; додаткова угода №1 до договору поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; податкова накладна № 1 від 04.01.2013; рахунок на оплату № 1 від 03.01.2013; видаткова накладна № 1 від 04.01.2013; платіжні доручення № 6 від 09.01.2013; №17 від 08.01.2013; № 3 від 06.01.2013; № 10 від 04.01.2013; акт №1 прийому-передачі нафтопродуктів від 04.01.2013 до Договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013.

3) 08 січня 2013 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №003) на відвантаження дизельного палива сорту F виробництва Лукойл-Волгограднефтепереробка у кількості 55 тон, зі станції Світловодськ ЮЖД за наступними реквізитами: станція призначення Індустріальна ЮЖД; код станції 440603; отримувач ТОВ «ХАДО-Технологія».

Відповідно до заявки від 08.01.2013 р. (вх. № 003) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну № РН-0000232 від.10.01.2013. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «паливо дизельне підвищеної якості марки F (код УКТ ЗЕД ), кількість 63,612 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед ТОВ «ХАДО-Технологія» за договором поставки № 03-01/13 від 03.01.2013 та Додаткової угоди №2 до договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013.

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

договір поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; додаткова угода №2 від10.01.2013 до договору поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; податкова накладна № 3 від 11.01.2013; - Рахунок на оплату №3 від 11.01.2013; видаткова накладна № 3 від 11.01.2013; акт №2 прийому-передачі нафтопродуктів від 11.01.2013 до Договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013; платіжні доручення: № 4 від 14.01.2013; №59 від 14.01.2013; №12 від 11.01.2013.

4) 16 січня 2013 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №006) на відвантаження бензину А-92 Евро виробництва Мозирського НПЗ у кількості 50 тон , зі станції Коломак ЮЖД за наступними реквізитами: станція призначення Індустріальна ЮЖД; код станції 440603; отримувач ТОВ «ХАДО-Технологія».

Відповідно до заявки від 16.01.2013 р. (вх. № 006) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну № 452 від 17.01.2013. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «бензин автомобільний А-92 (Е) (УКТ ЗЕД ), кількість 43,782 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед ТОВ «ХАДО-Технологія» за договором поставки № 03-01/13 від 03.01.2013 та Додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до договору поставки №03- 01/13 від 03.01.2013.

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

договір поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; додаткова угода №3 від 17.01.2013 до договору поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; податкова накладна №4 від 18.01.2013; рахунок на оплату №4 від 18.01.2013; видаткова накладна №4 від 18.01.2013; акт №3 прийому-передачі нафтопродуктів від 11.01.2013 до Договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013; платіжні доручення: № 129 від 21.01.2013; №722 від 18.01.2013; № 721 від 18.01.2013.

5) 24 січня 2013 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №008) на відвантаження дизельного палива сорту F виробництва Лукойл-Волгограднефтепереробка у кількості 60 тон, зі станції Світловодськ ЮЖД за наступними реквізитами: станція призначення Індустріальна ЮЖД; код станції 440603; отримувач ТОВ «ХАДО-Технологія».

Відповідно до заявки від 24.01.2013 (вх. № 008) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну №РН-001128 від 29.01.2013. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «паливо дизельне підвищеної якості марки F (код УКТ ЗЕД ), кількість 62,253 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед ТОВ «ХАДО-Технологія» за договором поставки № 03-01/13 від 03.01.2013 та Додаткової угоди №4 від 29.01.2013 до договору поставки №03- 01/13 від 03.01.2013.

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

договір поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; додаткова угода №4 від 29.01.2013 до договору поставки № 03-01/13 від 03.01.2013; податкова накладна № 7 від 30.01.2013; рахунок на оплату № 7 від 30.01.2013; видаткова накладна № 7 від 30.01.2013; акт №4 прийому-передачі нафтопродуктів від 30.01.2013 до Договору поставки №03-01/13 від 03.01.2013; платіжні доручення: № 732 від 30.01.2013; № 741 від 31.01.2013; № 743 від 31.01.2013; № 249 від 01.02.2013.

6) 18 березня 2013 року ТОВ «ВИБІР» направило на адресу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» заявку (вх. №25) на відвантаження 19.03.2013 бензину А-95 Евро з нафтобази Миронівка за ціною 12750 грн/тонну в кількості 38000 літрів, автомобіль № НОМЕР_1 , причіп № НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 .

Відповідно до заявки від 18.03.2013 (вх. № 25) на відвантаження нафтопродуктів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано видаткову накладну №3768 від 19.03.2013. Місцем складання видаткової накладної визначено: м.Сімферополь, товар «бензин автомобільний А-95 (Е) (УКТ ЗЕД ), кількість 28,956 тон. Видаткова накладна від постачальника (ТОВ «Газураїна-2020») підписана від імені директора Кашкіна А.П.

З пояснень позивача вбачається, що поставка товару здійснювалась на склад нафтопродуктів за адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 16 Б відповідно до договору зберігання нафтопродуктів №707121 від 27.07.2012 укладений між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ВАК-ЛТД».

Крім того, позивачем зазначено, що дана господарська операція між ТОВ «ВИБІР» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювалась у зв`язку з взятими ТОВ «ВИБІР» зобов`язаннями перед:

- ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» (договір поставки №14- 03/13 від 14.03.2013 р.);

- ТОВ «Вак-Лтд» (договір поставки №01-08/12 від 01.08.2012 р. та додаткова угода №1 до даного договору).

Первинними документами, що стосуються таких господарських операцій є:

1. ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»: договір поставки №14-03/13 від 14.03.2013; податкова накладна № 3 від 18.03.2013 виписана ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»; податкова накладна № 4 від 13.08.2013 виписана ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»; рахунок на оплату № 15 від 14.03.2013; рахунок на оплату № 43 від 12.08.2013; видаткова накладна № 15 від 20.03.2013; видаткова накладна № 42 від 14.08.2013; платіжне доручення № 310 від 15.04.2013; платіжне доручення № І1997 від 18.03.2013; довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серія 12ААД №040982; № 353.

2. ТОВ «Вак-Лтд»: договір поставки №01-08/12 від 01.08.2012 та додаткова угода №1 до даного договору; податкова накладна № 1 від 09.04.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 2 від 12.04.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 3 від 16.04.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 4 від 23.04.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 5 від 30.04.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 1 від 10.06.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 2 від 14.06.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 3 від 21.06.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; податкова накладна № 2 від 17.07.2013 виписана ТОВ «Вак-Лтд»; рахунок на оплату № 17 від 09.04.2013; рахунок на оплату № 18 від 12.04.2013; рахунок на оплату № 19 від 16.04.2013; рахунок на оплату № 20 від 23.04.2013; рахунок на оплату № 21 від 30.04.2013.

При ознайомленні з такими документами, судом виявлені розбіжності/недоліки, а саме:

1) «Рік складання документу». Товарно- транспортна накладна на перевезення 28,956 тон бензину А95, яка виписана «19 березня» та надана на підтвердження виконання заявки від 19.03.2013 №256, містить рік у реквізитах «2012»;

2) «Місто відвантаження (документ видаткова накладна)». За умови виписування первинних документів однією датою "27.08.2012", "19.03.2013", місцем складання видаткових накладних визначено «м.Сімферополь», однак пунктом навантаження згідно товарно-транспортних накладних «м.Миронівка, Київська область»;

3) «Накладні залізничного транспорту». У залізничних накладних відправником визначено ТОВ «Зовнітрансгаз» (). Надані сертифікати якості товару не містить будь-якого відтиску печатки підприємства ТОВ «Зовнітрансгаз», як відправника товару.

Відповідно до п. 5 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451, залізнична накладна - основний перевізний документ установленої форми, що подається залізниці вантажовідправником разом з товаром і супроводжує товар на всьому шляху перевезення до станції призначення. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення товару, яка складається між вантажовідправником і залізницею на користь третьої сторони - вантажоодержувача, та одночасно є договором на заставу товару для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником і залізницею на користь третьої особи - одержувача.

Отже, наведене не дає підстав для висновку про участь TOB «ГАЗУКРАЇНА-2020» в господарських операціях з поставки нафтопродуктів, що одержані позивачем. Надані залізничні накладні можуть лише підтверджувати взаємовідносини позивача із ТОВ «Зовнітрансгаз», який вказаний у графі «Відправник».

4) «Недоліки товарно-транспортної накладної». Відсутність на товаро-транспортних накладних (автопідприємство ПП Гойда М.А., замовник ТОВ «Вибір», вантажовідправник ТОВ «Газукраїна-2020») прізвищ, ім`я, по батькові представників вантажовідправника, вантажоодержувача, експедитора, що унеможливлює ідентифікувати осіб, які підписали цей документ.

За наявності встановлених розбіжностей і недоліків, такі документи не можуть засвідчувати належним чином виконання постачання ТОВ «Газукраїна-2020» товару позивачу, з огляду на те, що вони не є належними доказами для підтвердження проведення тих чи інших операцій. Тому такі документи оцінюються судом лише в сукупності з іншими первинними документами.

При детальному вивченні поданих первинних документів суд не може констатувати те, що придбаний у ТОВ «Газукраїна-2020» товар (бензин, дизельне пальне) використано позивачем в оподаткованих операціях у межах його господарської діяльності та спричинило реальну зміну його майнового стану, оскільки неможливо визначити, що саме цей товар продано ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа», ТОВ «Вак-Лтд», ТОВ «Консалтингова агенція «ДІРСІ-ПРОФІ»; ТОВ «Конкордавіа».

Отже, дослідивши надані документи у сукупності, суд дійшов висновку, про фіктивність правовідносин позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» та їх не спрямованість на настання реальних правових наслідків, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну участь вказаної юридичної особи у постачанні нафтопродуктів.

У контексті вищезазначених обставин суд виходить із того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 2а-1670/5096/12 (К/9901/12890/18), від 30.01.2018 у справі № 2а-0870/6083/11 (К/9901/541/18), а також у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі №21-3788а15 (№826/15034/14), від 14.03.2017 у справі №21-1513а16.

В інформаційному листі від 20.07.2010 №1112/11/13-101112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» Вищий адміністративний суд України зазначив про те, що процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такий етап, як встановлення факту здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Тому в даному випадку наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних не є достатньою підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, з урахуванням відсутності підтвердження реального здійснення господарської операції саме із задекларованим контрагентом - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною і у постанові від 05.03.2012, у якій Верховним судом України зазначено, що сама лише наявність у платника податків податкових накладних, виписаних від імені його контрагентів, не є достатньою підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту, якщо особи, від імені яких складено такі документи заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність факту здійснення господарських операції між позивачем та TOB «ГАЗУКРАЇНА-2020» на виконання договорів №2208/12-И від 22.08.2012 та №0301/13-ДТ-3 від 03.01.2013, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.08.2015 № 7, №7, №7 є правомірними та скасуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Вибір (, 01021, м.Київ, вул.Грушевського, буд.28/2) до Головного управління ДПС у місті Києві () про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.08.2015 № 7, №7, №7 відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Судом апеляційної інстанції є Шостий апеляційний адміністративний суд у відповідності до вимог пункту 2 розділу II Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош