Справа № 420/35818/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35818/24

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 від 01 липня 2024 року № 4600 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту за рапортом військовослужбовця лейтенанта ОСОБА_1 від 03 червня 2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцю старшому лейтенанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 03 листопада 2022 року між військовослужбовцем офіцером групи логістики штабу НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Командувача Силами територіальної оборони Збройних Сил України укладено перший контракт проходження військової служби. Зазначений контракт є типовим та укладений згідно з додатком 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008. Відповідно до пункту 3 цього контракту, зазначений контракт є строковим і діє до оголошення демобілізації. Позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, однак відповідач відмовив у його задоволенні, з посиланням на те, що в пункті 1 розділу ХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 прямо не зазначено обов`язку виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту зі строком дії контракту «до оголошення демобілізації».

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що пунктом 1 розділу XXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 прямо не визначено обов`язку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту строком «до оголошення демобілізації». Окрім того, позивачем не було надано відомостей про невиплату чи виплату йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту (після набрання ним чинності, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира) в попередніх військових частинах, де він проходив військову службу, а саме військовими частинами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 окремою механізованою бригадою. Таким чином військова частина НОМЕР_1 не мала жодних достовірних, документально підтверджених доказів про ненарахування та невиплату одноразової грошової допомоги позивачу, та у зв`язку з цим не могла вчинити дій, які б призвели до надмірної виплати грошового забезпечення та нецільових втрат коштів державного бюджету.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що під час розгляду адміністративного позову судом першої інстанції не здійснено жодних заходів зі з`ясування та не встановлення факту (чи його відсутності) нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцю після укладення ним першого контракту військовими частинами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 окремою механізованою бригадою, в яких проходив військову службу відповідач після підписання ним першого контракту. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні рішення проігноровані положення пункту 1 розділу XXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу:

в період з 05.09.2022 року по 26.09.2022 року - на посаді техніка групи логістики штабу військової частини НОМЕР_4 ;

в період з 27.09.2022 року по 25.10.2022 року - на посаді командира автомобільного відділення взводу МТЗ військової частини НОМЕР_4 ;

в період з 25.10.2022 року по 09.11.2022 року - на посаді техніка групи логістики штабу військової частини НОМЕР_4 ;

в період з 09.11.2022 року по 26.11.2022 року - на посаді офіцера групи логістики штабу військової частини НОМЕР_4 ;

в період з 26.11.2022 року по 01.04.2023 року - на посаді начальника служби ПММ військової частини НОМЕР_4 ;

в період з 01.04.2023 року по 04.09.2023 року - на посаді начальника служби ПММ тилу логістики НОМЕР_6 окремої механізованої бригади;

в період з 04.09.2023 року по 14.12.2023 року - на посаді заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_5 ;

в період з 14.12.2023 року по 09.01.2024 року - на посаді офіцера резерву взводу резерву роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 ;

в період з 09.01.2024 року по 26.08.2024 року - на посаді заступника командира роти резерву офіцерського складу з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ;

в період з 26.08.2024 по теперішній час - на посаді офіцера групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_1 .

03 листопада 2022 року позивач як військовослужбовець - офіцер групи логістики штабу НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України уклав з Міністерством оборони України в особі Командувача Силами територіальної оборони Збройних Сил України перший контракт проходження військової служби.

Відповідно до пункту 1 контракту позивач добровільно бере на себе зобов`язання: проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 3 цього контракту, зазначений контракт є строковим і діє до оголошення демобілізації.

03 червня 2024 року військовослужбовцем лейтенантом ОСОБА_1 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.

Рішенням командира військової частини відмовлено лейтенанту ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту з мотивів того, що в пункті 1 розділу ХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 прямо не зазначено обов`язку виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту зі строком дії контракту «до оголошення демобілізації».

Про зазначене рішення військовослужбовця лейтенанта ОСОБА_1 повідомлено листом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 липня 2024 року №4600.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено в п.1 розділу ХХІІ Порядку №260, та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених п.4 розділу ХХІІ Порядку № 260.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.2 цього Закону №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно ст.9 вищевказаного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст.9 Закону №2011-XII).

Згідно приписів ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачена виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах, зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Пунктом 3 цієї постанови також визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, на виконання вказаних положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 4 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний, надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання, доплати за науковий ступінь та за вчене звання, премію, морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби, інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби) п.3 розділу I Порядку №260.

Згідно п. 1 розділу ХХІІ Порядку №260 в редакції на час укладення позивачем контракту одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:

особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;

особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;

особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;

особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Пунктом 2 розділу ХХІІ Порядку№260 визначено, що одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: зокрема особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Згідно приписів пункту 3 розділу ХХІІ Порядку№260 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Отже, враховуючи, що позивач підписав перший контракт, як особа, яка приймається на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, то для отримання спірної допомоги, контракт повинен бути підписаний строком на 1 рік і більше. Після набрання чинності цим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою, позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Судова колегія враховує, що жодна норма діючого законодавства, що регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців, не обмежує право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту строком дії такого контракту.

Виключний перелік підстав, за яких одноразова грошова допомога не виплачується, наведений в пункті 4 розділу ХХІІ Порядку №260.

Так, одноразова грошова допомога не виплачується:

- особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу;

- особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом;

- у разі продовження військової служби за новим контрактом;

- у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом;

- у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Позивач не зазначив, а відповідач не навів жодних обставин наявності заборон на отримання позивачем спірної допомоги, які перелічені у пункті 4 розділу ХХІІ Порядку №260.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не здійснено жодних заходів зі з`ясування та не встановлення факту (чи його відсутності) нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцю після укладення ним першого контракту військовими частинами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 окремою механізованою бригадою, в яких проходив військову службу відповідач після підписання ним першого контракту, судова колегія зазначає наступне.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду витребувано від військової частини НОМЕР_4 , від військової частини НОМЕР_5 , від НОМЕР_6 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_7 ) відомості про нарахування/ненарахування та виплату/невиплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю після укладення ним першого контракту.

Поштові відправлення до військових частин, з відповідними ухвалами, повернулись до П`ятого апеляційного адміністративного суду, як неотримані. У зв`язку із закінченням строку зберігання.

В силу введення в Україні військового стану та обмеження доступу до адрес та інших контактів військових частин, з`ясувати інші адреси військових частин не є можливим. Об`єктивно, в сьогоденних реаліях, військовій частині знайти контакти, за якими можливо зв`язатись з іншою військовою частиною та отримати відповідь на свій запит, є більш реальним.

В свою чергу, заявляючи відповідне клопотання про витребування доказів в апеляційній скарзі, хоча воно фактично і задоволено судом для повного з`ясування обставин цієї справи, апелянт не зазначив жодних заходів, яких він вжив для отримання цих доказів самостійно, не надав доказів вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, як то передбачено п.4 ч.2 ст.80 КАС України.

Крім того, варто наголосити, що за правилами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на останнього покладено обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, які були наявні та враховувались на момент прийняття оскаржуваного рішення, вчинення дії або бездіяльності, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Докази, надані відповідачем, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності рішень та дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні висновки щодо застосування ч.2 ст.77 КАС України підтримані Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 990/117/24 від 05 червня 2025 року.

Однак, дослідженням матеріалів справи встановлено, що військова частина, зазначаючи про те, що позивач не надав доказів невиплати йому спірної допомоги в попередніх військових частинах, де позивач проходив службу, не надала до суду доказів зворотного, як то передбачено ч.2 ст.77 КАС України. Відповідач не надав доказів звернення його до військової частини НОМЕР_4 , військової частини НОМЕР_5 , НОМЕР_6 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_7 ) для з`ясування обставин, на які він покликається, як на підставу для відмови у виплаті ОСОБА_1 спірно допомоги.

Крім того, зазначаючи, що перший контракт позивач підписав на строк до оголошення мобілізації, а п.1 розділу ХХІІ Порядку №260 прямо не визначено обов`язку виплати спірної грошової допомоги, які укладають контракт строком до оголошення демобілізації, апелянт не врахував наступного.

По перше, загальновідомим є факт, що з 2022 року оголошення демобілізації в Україні не відбулось, в свою чергу позивач подав рапорт більше ніж через два роки служби, яку проходить за підписаним ним контрактом (згідно Порядку № 260 такий не може бути менший ніж один рік).

По друге, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Це є частиною принципу верховенства права та гарантує захист прав і свобод людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено, що позивач не має права на отримання допомоги за підписання ним першого контракту.

Доводи апелянта, що він може лише нараховувати грошове забезпечення військовослужбовцям, а всі відповідні виплати здійснюються ІНФОРМАЦІЯ_1 , висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки за результатом розгляду справи саме відповідач повинен нарахувати спірну допомогу та направити документи до розпорядника коштів вищого рівня для забезпечення її виплати позивачу.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 09 грудня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко