Справа № 200/3215/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Справа№200/3215/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить:

Рішення відповідача від 24.04.2025 №91 про відмову у призначені позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визнати неправомірним та скасувати

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності від 17.04.2025 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.03.1991, періодів роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 27.08.2010 по 31.12.2010 в органах внутрішніх справ та періоду навчання з 01.09.1990 по 12.02.1991.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак рішенням відповідача від 24.04.2025 №91 йому було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому зазначає, що йому протиправно не враховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки при виправленні місяця народження, не зазначена підстава для виправлення, а саме відсутній номер, дата та назва документа, на підставі якого зроблено виправлення. Також, при розгляді документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 12.02.1991, оскільки в дипломі відсутня печатка. Крім того, не враховано довідки від 08.04.2025 №50, №51, №52, №53 оскільки в них зазначено про відсутність сплати страхових внесків, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало до суду пояснення, у якому вказує, що згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 06 років 05 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону № 1058-IV. До страхового стажу не зараховано згідно із трудовою книжкою від 01.03.1991 серії НОМЕР_1 : період навчання з 01.09.1990 по 12.02.1991; періоди роботи: з 01.03.1991 по 20.08.1991, з 14.02.1994 по 10.06.1994, з 15.04.1997 по 19.05.1997, оскільки при виправленні місяця народження відсутня підстава для виправлення, а саме, не зазначено номер, дата та назва документа, на підставі якого зроблено виправлення. Диплом від 12.02.1991 серії НОМЕР_2 не враховано для розгляду, оскільки відомості зазначені в дипломі не завірені печаткою; періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006, з 27.08.2010 по 31.12.2010, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про роботу та страхові внески до Пенсійного фонду України. В наданих довідках про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 08.04.2025 № 50, № 51, № 52, № 53, зазначено про відсутність сплати страхових внесків, що суперечить вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, відповідач прийнято рішення № 91 від 19.08.2024 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

На підставі ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №6502/25/21/В від 04.02.2025 позивачу призначено третю групу інвалідності загального захворювання на строк до 04.02.2026.

17.04.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням відповідача від 24.04.2025 №91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.

У рішенні зазначено, зокрема, що страховий стаж позивача становить 6 років 05 місяців 15 днів (необхідний стаж становить 12 років).

Вказано, що при розгляді документів до страхового стажу не зараховано період навчання 01.09.1990 по 12.02.1991, оскільки в дипломі відсутня печатка. Також не враховано трудову книжку № НОМЕР_3 , оскільки при виправленні місяця народження, не зазначена підстава для виправлення, а саме відсутній номер, дата та назва документа, на підставі якого зроблено виправлення. Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, у разі якщо з 01.07.2000 по 31.12.2016 в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески. В наданих довідках від 08.04.2025 року №50, №51, №52, №53 зазначено про відсутність сплати страхових внесків, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст.32 цього Закону.

У свою чергу, ст.32 Закону №1058 установлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У ч.4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

У п.1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з матеріалами справи позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому до страхового стажу позивача не врахований період навчання 01.09.90-12.02.91, оскільки в дипломі відсутня печатка. Також не враховано трудову книжку № НОМЕР_3 , оскільки при виправленні місяця народження, не зазначена підстава для виправлення, а саме відсутній номер, дата та назва документа, на підставі якого зроблено виправлення.

Щодо заповнення трудової книжки.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, щодо аргументів пенсійного органу про те, що записи у трудовій книжці про роботу не завірені печаткою підприємства, суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Щодо не зарахування пенсійним органом періоду навчання, суд зазначає наступне.

У п.1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.8 Порядку 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З наведеного слідує, що додаткові дані для підтвердження періоду навчання мають надаватися виключно у випадках, коли трудова книжка відсутня або в ній відсутній запис, або записи про періоди навчання є неправильними або неточними, тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що до заяви про призначення пенсії позивач долучив, диплом серії НОМЕР_2 та додаток до диплому № НОМЕР_4

Дипломом та додатком до диплому підтверджено, що в 12.02.1991 закінчив навчання у СПТУ-155 Донецької області. Такий диплом містить підпис Директора учбового закладу та інформацію про присвоєння позивачу кваліфікації.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З урахуванням наведеного суд відхиляє посилання відповідача на відсутність печатки у дипломі, позаяк орган Пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин.

Таким чином, період навчання з 01.09.1990 по 12.02.1991 підтверджується записами трудової книжки (запис 1-2), копією диплома та додатком до нього.

Щодо відсутності довідках від 08.04.2025 №50, №51, №52, №53 інформації про сплату страхових внесків.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у п.1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст.11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч.6 цієї статті страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

А в силу положень ч.10 згаданої статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Положеннями ч.12 ст.20 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм Закону №1058-IV обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено саме на страхувальника.

Тобто, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу періоду його роботи.

В водночас, в спірний період позивач працював в органах внутрішніх справ,

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням періодів роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 27.08.2010 по 31.12.2010 в органах внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду в цій справі була правомірність рішення відповідача. Це рішення ґрунтується на неврахуванні трудової книжки позивача в цілому, підставою для цього стала, зокрема, виправлення місяця народження, не зазначена підстава для виправлення, а саме відсутній номер, дата та назва документа, на підставі якого зроблено виправлення. Отже, відповідачем не надавалася оцінка записам цієї трудової книжки, не досліджувалися відповідні записи і судом, оскільки спірне рішення ухвалено не в зв`язку з такими записами.

Таким чином, підстави для зобов`язання відповідача урахувати певні періоди роботи позивача є передчасними, оскільки наразі відсутня рішення про неврахування усіх чи частини таких записів, в наявності рішення щодо неврахування трудової книжки в цілому, в ході прийняття якого відповідні записи відповідачем не досліджувалися.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відповідній частині позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням трудової книжки позивача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення ч.2 ст.2 та ч.2 ст.77 КАС України.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.04.2025 №91 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 17.04.2025 з урахуванням відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 01.03.1991 серії НОМЕР_1 , зарахувавши до його страхового стажу період навчання в Амвросіївському СПТУ-155 Донецької області з 01.09.1990 по 12.02.1991, та прийняти обґрунтоване рішення із врахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.07.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова