Справа № 520/902/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

15 липня 2025 року № 520/902/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Мороко А.С., розглянувши заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.01.2024 № 14 о/с в частині відкликання з відпустки без збереження заробітної плати згідно п. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» ОСОБА_1 , провідного 1 спеціаліста відділу аналітичної роботи управління кримінального аналізу, з 22 січня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.05.2024 №414 «Про застосування дисциплінарного стягнення до провідного спеціаліста відділу аналітичної роботи УКА ГУНП в Харківській області державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.10.2024 №1027 «Про застосування дисциплінарного стягнення до провідного спеціаліста відділу аналітичної роботи УКА ГУНП в Харківській області державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.10.2024 № 502 о/ с в частині припинення державної служби відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , державному службовцю 5 рангу, провідному спеціалісту відділу аналітичної роботи управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області, з 23.10.2024;

- поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді провідного спеціаліста відділу аналітичної роботи управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області з дня звільнення;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді на час звільнення посаді провідного спеціаліста відділу аналітичної роботи управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області.

Ухвалою суду від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду із даним позовом із документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску місячного строку звернення до суду згідно приписів ч. 5 ст.122 КАС України; доказів отримання документів про звільнення саме 17.12.2024, а також адвокатський запит від 19.12.2024; докази отримання 30 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку листа ГУНП в Харківській області від 25.12.2024 № (нерозбірливий) з додатками на 3 аркушах: витяг з наказу №210 о/с від 18.04.2022; витяг з наказу №14 о/с від 11.01.2024 та довідку від 24.12.2024 № 1953/119-33/01-2024, так і самого листа ГУНП в Харківській області від 25.12.2024; докази отримання саме 15 січня 2025 року засобами поштового зв`язку листа ГУНП в Харківській області від 06.01.2025 № (нерозбірливий) з додатками на 9 аркушах: наказ ГУНП в Харківській області від 17.10.2024 №1027; наказ ГУНИ в Харківській області від 27.11.2023 №2229; наказ ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 №106; наказ ГУНП в Харківській області від 02.05.2024 №414; копію довідку (без належного засвідчення) від 24.12.2024 №19533/1 19-33/01-2024 за підписом начальника УКА ГУНП в Харківській області Юрія Лемешко; копії спірного наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.10.2024 № 502, накази ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 року, від 02.05.2025 року у читабельному вигляді.

Представник позивача через функціонал "Електронний суд" подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій надав докази перетину позивачкою державного кордону України 15.12.2024, на підтвердження чого надано копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який має відповідні відмітки - 15.12.2024 пункт пропуску PALANKA R023E. Тобто позивач заїхала на територію України 15.12.2024 та направилась до м. Харків, що відповідає можливості отримання позивачем інформації про звільнення та документів про звільнення саме 17.12.2024. Представник позивача зауважує, що частина витребуваних судом документів могла бути не залучено разом з позовом, можливо через допущення технічної помилки при реєстрації даної позовної заяви. Щодо підтвердження отримання листа ГУНП в Харківській області від 25.12.2024 № (нерозбірливий) з додатками на 3 аркушах 30.12.2024 та листа ГУНП в Харківській області від 06.01.2025 № (нерозбірливий) з додатками на 9 аркушах 15.01.2025 представник позивача пояснив, що має лише збережений конверт до листа від 06.01.2025 № (нерозбірливий) з додатками на 9 аркушах, відповідно до якого даний лист є звичайним та не має жодного номеру для відстеження, тобто не є замовним та отримано нами як звичайний лист без повідомлень та підпису про отримання. Така ж сама ситуація була і з листом ГУНП в Харківській області від 25.12.2024, проте конверт до листа не зберігся. Проте враховуючи дати реєстрації листів та час їх отримання мною, як представником позивача, то час на відправку та доставлення листів, на думку представника позивача, є загалом стандартним та типовим. Також представник позивача залучено до матеріалів справи додано скановані копії наказу ГУНП в Харківській області №14 о/с від 11.01.2024 та наказу ГУНП в Харківській області №414 від 02.05.2025.

Ухвалою суду від 12.02.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду по справі № 520/902/25. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді.

Представник відповідача через функціонал "Електронний суд" подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачкою строків звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача вказав, що як вбачається з листа начальника Управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області від 20.02.2025 № 501/119-33101-2025 наказ ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 № 14о/с було направлено ОСОБА_1 за допомогою мобільного месенджера WhatsApp 30.01.2024, та повторно 06.02.2024. Таким чином, про існування наказу ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 №14 о/с ОСОБА_1 була обізнана ще з 30.01.2024. З урахуванням вимог ч.4 ст. 9-1 Закону № 889-VIII наказ вважається таким, що доведений до відома позивачки на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення - тобто 04 лютого 2024 року. Представник відповідача вказує, що в матеріалах дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 міститься інформація про перетин Державного кордону України ОСОБА_1 у період з 22.02.2022 по 16.09.2024, з якої вбачається, що після 30.01.2024 позивачка з 05.02.2024 по 26.02.2024 та з 19.07.2024 по 31.07.2024 перебувала в Україні. Також звернув увагу, що як вбачається з листа УКЗ ГУНП в Харківській області від 04.03.2025 №993/вс/119- 12/01-2025 лист-повідомлення про звільнення та витяг із наказу ГУНП в Харківській області від 23.10.2024 № 502 о/с ОСОБА_1 було направлено 23.10.2024 за допомогою мобільного месенджера «WhatsApp» на її мобільний номер НОМЕР_3 старшим інспектором з ОД ВК УКЗ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_2 , що підтверджується скріншотами листування з мобільного месенджера «WhatsApp». Таким чином, з наказом ГУНП в Харківській області від 23.10.2024 № 502 о/с про своє звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена 23.10.2024, а до суду з позовом звернулась 14.01.2025, тобто з пропущенням місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Представник позивачки через функціонал "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, в якій зауважив, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з жодним наказом, окрім копії наказу ГУНП в Харківській області про припинення державної служби вже 17.12.2024, коли прибула до ГУНП в Харківській області. Звертає увагу суду, що номер телефону НОМЕР_3 позивач не використовує, що, як вважає представник позивачки, вказує на порушення процедури проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та, відповідно, застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою суду від 27.03.2025 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області надати до суду докази наявності в особовій справі ОСОБА_1 інформації щодо належності позивачці номеру телефону НОМЕР_3 , як контактних даних саме ОСОБА_1 .

На виконання вимог суду, відповідачем через функціонал "Електронний суд", на виконання вимог ухвали суду про витребування додаткових доказів, подано клопотання, в якому акцентовано увагу, що зі змісту листів начальника Управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області від 20.02.2025 № 501/119-33101-2025 та від 06.03.2025 № 592/119/1/33-2025 вбачається, що ОСОБА_1 у службовій діяльності користувалась мобільним номером НОМЕР_4 . В подальшому 27.11.2023 позивачка повідомила свою колегу - старшого інспектора ВАР УКА ГУНП в Харківській області Ганну Панченко, що у неї більше не працює WhatsApp на номері НОМЕР_4 і в подальшому WhatsApp буде на номері НОМЕР_3 . Враховуючи триваючу військову агресію РФ на території України, позивачка з 20.04.2022 перебувала у Німеччині у відпустці без збереження заробітної плати. В подальшому 27.11.2023 вона повідомила відповідача можливим для неї способом, про зміну контактних даних, шляхом направлення повідомлення за допомогою мобільного месенджера WhatsApp із зазначенням нового номеру телефону. У зв`язку з чим, подальше спілкування з позивачкою здійснювалось за допомогою мобільного месенджера WhatsApp на номер НОМЕР_3 . Таким чином, представник відповідача зазначає, що вказане повідомлення ОСОБА_1 про зміну номеру телефону є відповідним повідомленням про зміну контактних даних, з урахуванням вимог ст. 9-1 Закону України «Про Державну службу». З урахуванням викладеного, наказ ГУНП в Харківській в Харківській області від 11.01.2024 № 14о/с був доведений до позивачки шляхом направлення за допомогою мобільного месенджера WhatsApp 30.01.2024, та повторно 06.02.2024 на мобільний номер НОМЕР_3 , що свідчить про обізнаність позивачки з даним наказом з 04.02.2024. Тобто, як вказує представник відповідача, з вищенаведеного можна дійти висновку, що позивачка після отримання наказу ГУНП про відкликання її з відпустки без збереження заробітної плати мала можливість прибути до ГУНП в Харківській області для подальшого проходження державної служби або звернутись до адміністративного суду з позовом щодо оскарження наказу ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 № 14 о/с у встановлений законом строк. Однак ОСОБА_1 вказаних дій не вчинила, та продовжувала без діяти. З врахуванням викладеного позивачка не була позбавлена можливості звернутися до суду невідкладно, після 04.02.2024 у місячний строк. Оцінка змісту обставин справи, хронології та послідовності дій позивачки перед зверненням до суду свідчать про те, що цей строк був пропущений через відсутність її зусиль і належної старанності, особливо з огляду на реальну обізнаність з наказом ГУНП в Харківській області від 11.01.2024 № 14 о/с. У зв`язку з вищезазначеним, представник відповідача просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою від 24.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - залишено без руху.

Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду із документальним підтвердженням поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 звернутись до суду у місячний термін з дня отримання на мобільний месенджер WhatsApp (на моб. номер НОМЕР_3 ) копії спірних наказів від 11.01.2024 № 14 о/с та від 23.10.2024 № 502 о/ с.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем через функціонал "Електронний суд", надано заяву про виконання ухвали суду.

В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з жодним наказом ГУНП в Харківській області, окрім наказу про звільнення, з яким позивачка 17.12.2024 безпосередньо була ознайомлена, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 .

Також посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 зазначив, що відповідачем не доведено того факту, що номер телефону, за яким було проінформовано позивачку про звільнення ( НОМЕР_3 ) належить самі ОСОБА_1 .

Проте засоби зв`язку, за якими контактує адвокат та які були дійсні на момент звільнення, є номер телефону НОМЕР_5 .

Також позивачем зазначено, що на території Республіка Німеччина використовує номер телефону НОМЕР_6 , який був зареєстрований на ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, зазначив, що надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду із документальним підтвердженням поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 звернутись до суду у місячний термін з дня отримання на мобільний месенджер WhatsApp (на моб. номер НОМЕР_3 ) копії спірних наказів від 11.01.2024 № 14 о/с та від 23.10.2024 № 502 о/с, неможливо надати, у зв`язку із відсутністю таких обставин, а також відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували використання позивачем номеру телефону НОМЕР_3 .

Надаючи оцінку дотриманню позивачем строків звернення до суду із даним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, предметом даного спору є скасування наказів та поновлення на посаді.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначатися в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

В абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк передбачений статті 233 КЗпП України.

Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма статті 233 КЗпП України деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки: в залежності від того, яка з цих подій відбулася раніше.

Отже, для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Тобто для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обрахунку початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права.

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом «ex officio», незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19), від 03 жовтня 2022 року у справі № 204/1724/20 (провадження № 61-18714св20).

Як вже раніше зазначав суд в ухвалі від 24.06.2025 представником відповідача залучено відповідні скріншоти листування, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у мобільному месенджері WhatsApp використовує номер НОМЕР_3 (з 15.11.2023), на який і було відправлено старшим інспектором ВАР УКА ГУНП в Харківській області Ганною Панченко 30.01.2024 копію спірного наказу від 11.01.2024 № 14 о/с про відкликання ОСОБА_1 з відпустки без збереження заробітної плати. Вказане повідомлення прочитано адресатом о 10 год. 30 хв та надано відповідь.

06.02.2024 безпосереднім керівником ОСОБА_1 , Лемешком Ю.О. повідомлено ОСОБА_1 про необхідність з`явитись на робочому місці через три дні та додаткового надіслано витяг з наказу. Вказане повідомлення переглянуто адресатом 06.02.2024 об 19 год. 03 хв.

Щодо наказу від 23.10.2024 № 502 о/ с в частині припинення державної служби відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , державному службовцю 5 рангу, провідному спеціалісту відділу аналітичної роботи управління кримінального аналізу ГУНП в Харківській області, з 23.10.2024, із залучених відповідачем додаткових матеріалів вбачається, що протоколом фіксації доведення інформації до відома державного службовця засобами телекомунікаційного зв`язку відповідно до вимог ст. 9-1 Закону України "Про державну службу" від 23.10.2024 зафіксовано, що 23.10.2024 0 16 год. 35 хв. старшим інспектором з ОД ВК УКЗ ГУНП в Харківській області майором поліції Зіновєвим І.М. у присутності заступника начальника ВК УКЗ ГУНП в Харківській області підполковника поліції Васильєва Є.В., з урахуванням норм ст. 9-1 Закону України "Про державну службу" за допомогою мобільного месенджеру WhatsApp на моб. номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 в сканованому вигляді надіслано лист - повідомлення про звільнення від 23.10.2024 № 5857вс/119-12/01-2024 та копію наказу ГУНП в Харківській області від 23.10.2024 № 502 о/с. Повідомлення доставлено 23.10.2024 о 16 год. 35 хв. та переглянуто отримувачем 23.10.2024 о 16 год. 35 хв.

Водночас, позивачем у заяві від 30.06.2025 зазначено, що номер телефону НОМЕР_3 їй не належить, а на території Республіки Німеччина користується номером телефону НОМЕР_6 .

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Поряд з цим, відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон № 851-IV) електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Частиною першою статті 7 Закону № 851-IV визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 99 КАС України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (зокрема у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21).

Крім того, суд зауважує, що поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст.

Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 99 КАС України, у подібних правовідносинах.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, і суд не вбачає підстав для відступу від неї.

Суд зазначає, що наданий відповідачем скріншот з мобільного додатку мессенджеру "WhatsApp" не може бути належним доказом направлення позивачу оскаржуваних наказів, оскільки з нього неможливо встановити кому дійсно були направлені вказані накази, хто є автором листування та не відображено його зміст у повному обсязі.

Отже, доводи відповідача про належне інформування позивачки щодо звільнення є необгрунтованими.

Суд звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи останню актуальну позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08 серпня 2024 року у справі №380/29686/23, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи № 520/902/25.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 48, 160, 161, 171,175, 256, 257, 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду.

Продовжити розгляд справи № 520/902/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді.

Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Мороко А.С.