Справа № 400/2670/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р. № 400/2670/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ,

прозобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), в якій позивач просить суд:

- зобов`язати відповідача видати Наказ командира частини, яким здійснити доплату додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по 11.01.24 року включно ;

- зобов`язати відповідача фактично виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за період з 01.01.2024 року по 11.10.2024 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що «відповідно до Витягу з Наказу командира оперативно - тактичного угрупування сил та засобів , які залучаються чи приймають безпосередню участь у бойових діях з забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій (проведення заходів) у складі ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виконання службових (бойових спеціальних) завдань молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально - психологічного забезпечення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , 10 жовтня 2023 року визнано таким , що прибув до складу сил та засобів, які залучаються або приймають безпосередню участь у бойових діях. Відповідно до Витягу з Наказу командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 11 від 11.01.2024 року, з 11 січня 2024 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі ОТУ "СОЛЕДАР" у Донецькій області з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань. Тобто цими наказами фактично підтверджено безпосередню участь в бойових діях в зоні ведення бойових дій та перебуваючи в зоні ведення бойових дій з 01 січня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 . За даний період часу йому мала бути нарахована додаткова грошова винагорода в розмірі 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі, тобто за 11 повних днів січня 2024 року . Проте жодних виплат бойових за цей період часу ОСОБА_1 не отримував». До позову додано зазначені накази, довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.

27.03.2025 від відповідача 1 надійшов відзив, в якому він проти позову заперечив з тих підстав, що в спірний період позивач перебував у підпорядкуванні оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позивач не був включений до наказу на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно дням участі з 01.01.2024 по 09.01.2024 (включно) в зв`язку з тим, що у Військовій частині НОМЕР_1 відсутня довідка, яка є підставою для виплати додаткової грошової винагороди. При цьому, за твердженням відповідача, ним здійснювались дії щодо отримання інформації від військової частини НОМЕР_2 про виконання позивачем бойових завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. Також, відповідач 1 звертався до галузевого архіву для отримання витягів з журналів бойових дій, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях. Проте, ні військова частина НОМЕР_2 , ні галузевий державний архів не надали підтвердних документів, на підставі яких здійснюється виплата додаткової грошової винагороди. Також відповідач 1 послався на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою від 10.04.2025 суд задовольнив клопотання позивача і залучив у якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач 2), розпочав розгляд адміністративної справи № 400/2670/25 спочатку.

Для перевірки порушеного відповідачем 1 питання щодо звернення позивача до суду за межами строків, встановлених чт. 233 КЗпП, суд ухвалою від 02.04.2025 суд витребував у відповідача 1 копії грошового атестату ОСОБА_1 та відомості про його вручення при виключенні позивача зі списків особового складу; копії наказів про включення та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач в адресованій суду заяві просив поновити строк звернення до суду, одночасно зазначивши, що на спірні правовідносини норми Кодексу законів про працю не розповсюджуються. Також, позивач стверджував, що грошовий атестат він не отримував і не підписував.

На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем 1 надано грошовий атестат, на якому міститься підпис позивача про ознайомлення з ним при звільненні 20.03.2024.

Відповідач 1 проти задоволення заяви про поновлення позивачу строків звернення до суду заперечив, зазначивши, що заява позивача про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 не містить підстав пропуску строку звернення до суду, зводиться до загальних фраз та посилань на нормативні акти та рішення судів, але не мають відношення до не зазначення підстав пропуску строку саме позивачем.

Ухвалою від 03.08.2025 суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду як діючому військовослужбовцю, відмовив у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.

Військова частину НОМЕР_2 відзив на позовну заяву не надала, проти позиву не заперечила.

Ухвалою 03.06.2025 суд витребував з Військової частини НОМЕР_3 , в розпорядженні якої перебував позивач в спірний період:

- довідку про нараховане і виплачене ОСОБА_1 за період служби у ВЧ НОМЕР_4 грошове забезпечення, із зазначенням окремо кожної з виплат (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, з обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення, включаючи і додаткову винагороду згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022, премії) та дат їх виплат;

- копії бойових наказів, витягів із журналу бойових дій/журналу ведення оперативної обстановки за періоди служби з 01.01.2024 по 11.01.2024, в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- рапортів командирів з 01.01.2024 по 11.01.2024,, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;

- довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України за періоди служби з 01.01.2024 по 11.01.2024;

- бойові розпорядження (витяги з них, що стосуються позивача) щодо виконання бойових (спеціальних завдань) за період з 01.01.2024 по 11.01.2024.

Ухвалою від 18.06.2025 суд витребував докази повторно.

Ухвалою від 10.07.2025 суд застосував до військової частини НОМЕР_2 захід процесуального примусу у вигляді накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України в розмірі 3028,00 грн за невиконання вимог ухвал суду про витребування доказів, роз`яснив, що відповідно до ч. 3 ст. 145 КАС України застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

На час винесення рішення витребувані докази на адресу суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом з матеріалів справи встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу на особливий період військового стану у складі військової частини НОМЕР_1 , що визнається сторонами.

Наказом командира оперативно-тактичного угруповування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 12.10.2023 № 280 позивача було зараховано в підпорядкування даного угрупування.

Наказом командира оперативно-тактичного угруповування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( по стройовій частині) від 11.01.2024 №11 позивача було виключено з підпорядкування даного угрупування.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 20.03.2024.

У період з 10.10.2023 по 09.01.2024, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області Бахмутському район, Соледарської МГ, м. Соледар, Бахмутської МГ м. Бахмут, Часовоярська МГ, АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №628/18/ВП від 01.02.2025.

З відповіді військової частини НОМЕР_2 № 1314/2/67/101 від 25.02.2025 вбачається, що представник позивача зверталась до зазначеної військової частини з адвокатським запитом, зміст якого не судом не встановлено, оскільки до суду він позивачем не наданий.

Листом № 1314/2/67/101 від 25.02.2025 відповідач 2 повідомив представника позивача, що військова частина НОМЕР_1 до складу військ, підпорядкованих військовій частині НОМЕР_2 не входить, відповідно всі питання стосовно проходження військової служби ОСОБА_1 регулюються керівництвом військової частини, в списках якої він перебуває.

Відповідачем додано до матеріалів справи докази, з яких суд встановив таке.

16.04.2024 листом № 1760/679 військова частина НОМЕР_1 зверталась до військової частини НОМЕР_2 з запитом про надання довідок для здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , серед яких ОСОБА_1 . Зі змісту звернення вбачається, що воно є повторним.

У відповідь на зазначений лист військова частина НОМЕР_2 документи, що запитувались, не надала.

21.11.2024 відповідач 1 звертався до галузевого Державного архіву Міністерства оборони України з запитом про надання копій витягів з наказів командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які підтверджують зарахування та виключення зі списків особового складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 , та витяг з журналу бойових дій, які підтверджують безпосередню участь у бойових діях.

Відповідно до архівної довідки, адресованої на ім`я позивача, в перевіреному журналі бойових дій ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 01.01.2024 по 22.01.2024 значиться, що угрупування продовжує ведення оборонної операції в визначеній операційній зоні, поіменні списки особового складу військовослужбовців відсутні.

Вважаючи, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі - Постанова № 168) за період з 01.01.2024 по 11.01.2024, позивач звернувся до суду з зазначеними вище вимогами.

Отже, предметом розгляду справи є наявність у позивача права на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до Постанови №168.

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями ст.3 Закону №2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2, 3 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» КМУ прийняв Постанову №168.

Так, пунктом п.1 Постанови №168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Телеграмою від 07.03.2022 №248/1217 Міністр оборони України довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

У пункті 2.1 цієї телеграми зазначено, що порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022 (додається, далі - Порядок).

Пунктом 4 вказаної телеграми встановлено, що командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин, щомісяця не пізніше 25 березня і в подальшому щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях за минулий місяць.

Згідно з Порядком, затвердженим Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022, для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- наказ (по стройовій частині);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки;

- список особового складу, який залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім цього, можуть використовуватися такі документи (за наявності):

- бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань;

- книга служби нарядів та подій, що відбувалися;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад.

У телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 був визначений перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».

Абзацом третім пункту 3 цієї телеграми наказано здійснювати документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім того, абзацом четвертим пункту 3 і пунктом 4 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 на командирів військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), покладено обов`язок надавати довідки про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах та щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

Телеграмою Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529 пункт 4 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 і додаток №1 до неї викладено в новій редакції та, зокрема, деталізовано, що в підставах про видання довідки (додаток №1) необхідно обов`язково зазначати документи, визначені абзацами третім або четвертим та абзацом п`ятим пункту 3 телеграми від 25.03.2022 №248/1298.

23.06.2022 Міністр оборони України видав окреме доручення №912/з/29, яке підлягало застосуванню з 01.06.2022, тоді як попередні телеграми Міністра оборони України наказано вважати такими, що з 01.06.2022 не застосовуються (пункти 13, 14 окремого доручення).

У пункті 1 вказаного окремого доручення розширено перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».

Водночас визначений в абзацах третьому і четвертому пункту 3 окремого доручення перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців, у тому числі відряджених, у бойових діях або заходах, залишився таким самим, як у телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.

Аналогічним залишився й обов`язок керівників органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирів військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення (абзац перший пункту 4 окремого доручення).

Алгоритм дій посадових осіб щодо документування безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах наочно розкритий у Методичних рекомендаціях щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, які затверджені начальником Генерального штабу Збройних Сил України 18.05.2022 (далі - Методичні рекомендації) та засвідчена копія яких приєднана до матеріалів справи.

У вступі до Методичних рекомендацій зазначено, що ці рекомендації визначають механізм дій посадових осіб під час заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених пунктом 1 рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 25.03.2022 №248/1298, а їхнє застосування сприятиме забезпеченню своєчасної виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Відповідно до Методичних рекомендацій документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях схематично здійснюється в такому порядку:

1) після отримання військовою частиною бойового розпорядження вищого штабу про передачу її в підпорядкування створеного угрупування військ та висування у район виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкт наказу по стройовій частині щодо вибуття особового складу, який залучено до виконання бойового завдання; командир підрозділу подає рапорт про особових склад підрозділу, який буде виконувати отримане завдання; начальник штабу робить відповідний запис у журналі ведення бойових дій та готує проєкт бойового наказу; командир частини видає бойовий наказ (бойове розпорядження) щодо сил і засобів та порядку виконання поставлених завдань;

2) після прибуття визначених підрозділів до району ведення бойових дій та початку виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкти наказів по стройовій частині щодо прибуття в район виконання завдань визначеного особового складу; командир підрозділу виконує бойові завдання та подає рапорти (донесення, звіти) про результати виконання бойових завдань; начальник штабу робить відповідні записи у журналі ведення бойових дій; командир частини видає бойові розпорядження щодо виконання бойових завдань;

3) під час здійснення військовою частиною заходів з організації виплати додаткової винагороди за минулий місяць: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, перевіряє, зокрема, наявність документальних підстав для видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовців приданого підрозділу іншої військової частини та готує проєкти відповідних довідок за формою, визначеною додатком 1 до рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298; начальник штабу підписує відповідні довідки; командир частини підписує наказ про виплату додаткової винагороди підпорядкованому особовому складу.

Отже, виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.

При цьому, якщо в першій телеграмі Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217 перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, був визначений альтернативно й передбачав можливість використання з цієї метою насамперед таких документів як бойовий наказ (бойове розпорядження), наказ (по стройовій частині) і журнал бойових дій, а рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або виконанні бойових (спеціальних) завдань - в разі його наявності, то в наступних розпорядчих документах Міністра оборони України, починаючи з 25 березня 2022 року, перелік відповідних документів визначений імперативно та має обов`язково включати: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) та рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.

Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постанові Верховного Суду від 25.01.2024 № 560/1216/23.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи наявна довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, видана ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 від 01.02.2025 №628/18/ВП.

Зазначена довідка підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно в період з 10.10.2023 по 09.01.2024 брав безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області Бахмутському районі Соледарської МГ м. Соледар, Бахмутської МГ, м. Бахмут, Часовоярська МГ, с. Богданівка. Підстава: журнал бойових дій ЗТГр « 57/07» військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2023 № 99.

Довідка складена відповідно до додатку № 6 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 887).

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 887 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, якою затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Суд вважає слушними посилання відповідача 1 на те, що ця довідка призначена для підтвердження факту участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, для отримання статусу учасника бойових дій, про що зазначено у самій довідці, а саме: "Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни)"

Таким чином, зазначення у довідці періоду з 10.10.2023 по 09.01.2024, не є безумовною підставою для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн., встановленої Постановою Кабінету Міністрів № 168, за весь вказаний період, оскільки складання довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 має на меті надання військовослужбовцю статусу учасника бойових дій.

Матеріали справи не містять документів, що стали підставою для видачі зазначеної довідки (бойові розпорядження, витяги з журналу бойових дій тощо).

В постанові від 25.01.2024 по справі № 560/1216/23 Верховний Суд , скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанції, зазначив, що «з огляду на те, що жодна зі сторін у справі не подала до суду вказані документи (витяги з них), суди, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, наведеного у частині четвертій статті 9, та вимог частини четвертої статті 77, статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), мали вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування відповідних обставин, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Без дослідження наказу Командувача об`єднаних сил №160/дск від 26.06.2021, наказу Командувача об`єднаних сил №45/дск від 09.03.2022, бойового розпорядження об`єднаного командного пункту операції об`єднаних сил від 02.07.2021 №Р-339т, журналу ведення бойових дій зведеного ремонтно-відновлювального батальну військової частини НОМЕР_4 від 18.05.2021 №891 протилежні висновки судів щодо підтвердження/не підтвердження цими документами обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах у період з 24 лютого по 31 травня 2022 року та кількості днів такої участі є однаково необґрунтованими».

З урахуванням цих висновків, суд вжив заходів щодо витребування у військової частини НОМЕР_2 , до якої був відряджений позивач у спірний період, відомостей, які стосуються обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях. Як вже зазначалось вище, витребувані докази до суду не надані.

Також, матеріалами справи підтверджується, що відповідач 1 звертався до галузевого Державного архіву Міністерства оборони України з запитом про надання копій витягів з наказів командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які підтверджують зарахування та виключення зі списків особового складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 , та витяг з журналу бойових дій, які підтверджують безпосередню участь у бойових діях.

За результатами такого звернення належної інформації про безпосередньої участі позивача у бойових діях відповідачем 1 отримано не було.

Водночас, в довідці № 628/18/ВП від 01.02.2025 міститься посилання на журнал бойових дій ЗТГр « 57/07» військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2023 № 99.

Зазначене свідчить про те, що підставою для видачі вказаної довідки слугували журнали ведення бойових дій, що узгоджується з телеграмою Міністра оборони України.

Також, з наказу № 280 від 12.10.2023 суд встановив, що позивач був відряджений до оперативно-тактичного угруповування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання, в тому числі бойових завдань.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що в спірний період він перебував в Донецькій області Бахмутському районі Соледарської МГ, м. Соледар, Бахмутської МГ , м. Бахмут, Часовоярська МГ, АДРЕСА_4 .

З наказу № 11 від 11.01.2024 оперативно-тактичного угруповування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) значиться, що позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях.

При цьому, оскільки виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця, саме відповідач 1 мав вжити заходів для з`ясування обставин щодо наявності у позивача права на додаткову винагороду під час перебування у відрядженні.

Суд зауважує, що порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.

Проблеми, які виникають під час створення та обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не можуть впливати на його особисті права, в тому числі, на право отримання спірної додаткової винагороди.

За таких обставин, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази (накази по стройовій частині, довідку № 328/18/ВП, яка містить як підставу для складання посилання на наявність журналу бойових дій), дійшов висновку, що в сукупності вони підтверджують участь позивача у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів в спірний період.

Отже, в спірний період проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від30.08.2017 №794 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, oci6 рядового i начальницького складу та деяких інших ociб», а також додаткова винагорода за час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів до 100000 грн. пропорційно часу участі у таких діях.

Той факт, що в період з 01.01.2024 по 11.01.2024 зазначена додаткова винагорода позивачу не була нарахована і виплачена, не є спірним.

Суд нагадує, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в частині вимог до Військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню.

В позові до Військової частини НОМЕР_2 слід відмовити, оскільки судом не встановлено протиправності дій, рішень чи бездіяльності відповідача 2.

Крім того, суд враховує, що згідно з приписами частини першої статті 5 КАС України щодо способів судового захисту, які кореспондують з положеннями частини другої статті 245 КАС України щодо повноважень суду при вирішенні справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, вимога про визнання протиправними дії чи бездіяльності, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положення є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідок протиправності дії чи бездіяльності.

Водночас, позивачем заявлено лише вимоги зобов`язального характеру, які за своєю суттю є похідними від визнання судом протиправним дій, бездіяльності або рішення суб`єкта владних повноважень.

З позовної заяви суд встановив, що позивач пов`язує порушення своїх прав з невиплатою йому додаткової винагороди відповідачем 1, хоча в прохальній частині не просить визнати таку бездіяльність протиправною.

Відповідно до ч. 2. ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначені норми, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в спірний період з 01.01.2024 по 11.01.2024.

З урахуванням наведеного вище, позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.01.2024 по 11.01.2024.

3.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.01.2024 по 11.01.2024 з урахуванням виплачених сум.

4. В іншій частині позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко