Справа № 320/11917/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року справа №320/11917/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ РЕНТ», Фонд державного майна України про стягнення капіталізованих платежів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ», в якому просить суд:

- стягнути з Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ» 7 583 288,70 грн капіталізованих платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його обліку перебувають особи, потерпілі від нещасного випадку на виробництві, що зазнали трудового каліцтва під час перебування в трудових відносинах із страхувальником, яким безстроково призначено страхові виплати. Як наслідок, з ДП «ЕЛЕКТРОНМАШ», яке перебуває в стані припинення в результаті його ліквідації, в силу вимог Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 слід стягнути суми капіталізованих страхових платежів до пенсійного органу для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю зазначеним застрахованим особам.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 квітня 2024 року о 10:00 годині.

Представник відповідача - керуючий припиненням (ліквідатор) ДП «Електронмаш» подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що 29.05.2023 проведено електронний аукціон з продажу єдиного майнового комплексу Державного підприємства "ЕЛЕКТРОНМАШ" за результатами якого визначено переможця аукціону ТОВ «ІНКОМ РЕНТ», за наслідком чого 30.06.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та переможцем аукціону ТОВ «ІНКОМ РЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства "ЕЛЕКТРОНМАШ".

Як наслідок, на думку керуючого припиненням, після укладення договору купівлі-продажу переможець аукціону, який придбав єдиний майновий комплекс державного підприємства, стає правонаступником та набуває право власності не тільки на все нерухоме та рухоме майно, обладнання, устаткування, тощо, але й права на активи та пасиви, в тому числі зобов`язання державного підприємства, а отже керуючий припиненням у відповідності до виданого наказу Фонду державного майна України від 18.12.2023 року №2255, лише вживає всіх необхідних заходів, що пов`язані виключно з завершенням процедури припиненням державного підприємства.

Також зауважено, що розрахунок витрат на відшкодування шкоди потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника) здійснено без належного обґрунтування та з урахуванням неактуальних статистичних даних середньої очікуваної тривалості життя чоловіків/жінок.

Окрім цього, зазначено, що застосування постанови Кабінету Міністрів України № 986 від 04.12.2019 не може застосовуватись в рамках даного спору, оскільки в постанові містяться посилання на необхідність сплати визначених сум грошових зобов`язань до Фонду соціального страхування України, який вже припинений, а відповідні права до пенсійного органу не передавались.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року відкладено підготовче судове засідання по справі № 320/11917/24 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ» про стягнення капіталізованих платежів до 4 червня 2024 року о 09:00 годині.

У відповіді на відзив представник пенсійного фонду наголошував, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наказу Фонду державного майна України № 2255 від 18.12.2023 ДП «Електронмаш» припиняється саме шляхом ліквідації, а не реорганізації, яка не передбачає правонаступництва.

У передбачений наказом Фонду державного майна України № 2255 від 18.12.2023 строк для пред`явлення кредиторами вимог позивач направив відповідачу вимогу про сплату капіталізованих платежів, яка, в свою чергу, проігнорована останнім.

Більш того, наголошено що доводи відповідача щодо постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 95, зокрема п.2, установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 986.

Щодо розрахунку капіталізації платежів зазначено, що показники тривалості життя застосовані з останньої діючої інформації Державної служби статистики України. Зауважено, що з 2022 року офіційні дослідження та формування об`єктивної інформації офіційної державної статистики щодо таблиць народжуваності, смертності та середньої очікуваності тривалості життя призупинено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 4 червня 2024 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче засідання до 18 червня 2024 року.

У запереченні на відповідь на відзив представник позивача звертав увагу на розбіжності та неточності у наданій пенсійним органом інформації щодо спірних осіб та, як наслідок, розрахунках капіталізованих платежів.

Також зазначено на хибності аргументів позивача щодо ліквідаційної процедури та підстав для стягнення коштів капіталізованих платежів.

Підготовче засідання, призначене на 18 червня 2024 року відкладено до 21 червня 2024 року о 12:00 годині.

У підготовчому засіданні 21 червня 2024 року оголошено перерву до 5 липня 2024 року о 12:00 годині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ РЕНТ».

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ РЕНТ» надав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог пенсійному органу, оскільки за договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш» від 30.06.2023 передбачено правонаступництво майнових прав і обов`язків до покупця об`єкту приватизації.

У підготовчому засіданні 5 липня 2024 року судом оголошено перерву до 10 вересня 2024 року о 12:00 годині.

У підготовчому засіданні 10 вересня 2024 року судом оголошено перерву до 22 жовтня 2024 року о 15:00 годині.

У підготовчому засіданні 22 жовтня 2024 року судом оголошено перерву до 1 листопада 2024 року о 13:00 годині.

У підготовчому засіданні 1 листопада 2024 року судом оголошено перерву до 18 листопада 2024 року о 13:30 годині.

Представником ТОВ «Інком Рент» надано додаткові письмові пояснення, в яких вказано, що надані позивачем документи не підтверджують здійснення спірним фізичним особам регресні виплати.

Представником пенсійного органу долучено заяву на виконання вимог суду, до якої долучено копії протоколів та розпоряджень по спірним пенсіонерам та долучено копії свідоцтв про смерть двох осіб, з урахуванням чого суму до стягнення з відповідача зменшено до 7 583 288,70 грн.

У підготовчому засіданні 18 листопада 2024 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 17 грудня 2024 року о 16:00 годині.

У судовому засіданні 17 грудня 2024 року відкладено розгляд справи до 17 січня 2025 року о 10:00 годині.

У судовому засіданні 17 січня 2025 року судом оголошено перерву до 21.01.2025 року о 16:00 годині.

У судове засідання, призначене на 21 січня 2025 року з`явилися представники сторін.

21 січня 2025 року представником позивача подано до суду клопотання про залучення до розгляду справи - Фонд державного майна України з метою надання пояснень відносно того: чому при продажу Єдиного цілісного майнового комплексу Державне Підприємство "Електронмаш" не було повідомлено про сплату капіталізованих платежів покупця (ТОВ "Інком Рент"), та у зв`язку з тим що ДП" Електронмаш" не має у своїй власності коштів для сплати капіталізованих платежів у разі прийняття позитивного рішення по справі, яким саме чином будуть відшкодовуватись вищезазначені платежі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд державного майна України. Відкладено судове засідання по справі № 320/11917/24 до 11 березня 2025 року о 14:00 год.

В судовому засіданні 11 березня 2025 року судом оголошено перерву до 01 квітня 2025 року о 14:45 год.

11.03.2025 позивач звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій суму до стягнення зазначено в розмірі 6 685 822,61 грн.

Представник ТОВ «Інком Рент» подав додаткові письмові пояснення, в яких повторно наголосив на невірності розрахунку пенсійного органу суми капіталізованих платежів.

Позивач 31.03.2025 подав додаткові пояснення у справі, де повторно наголошував на обґрунтованості позову та наявності підстав для його задоволення.

31.03.2025 року Фондом державного майна до суду подано письмові пояснення в яких зазначало про те, що ще 04.07.2023 було затверджено наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України № 713, яким було завершено приватизацію об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш», а тому на час проведення приватизації позивача вимога про сплату капіталізаційних платежів пенсійним органом не пред`являлись та, відповідно, не могли бути відображені під час приватизації. Таким чином, на думку представника Фонду державного майна України процедуру приватизації єдиного майнового комплексу «Електронмаш» проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також, 31.03.2025 року представником Фонду державного майна України подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 01 квітня 2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представники відповідача та третьої особи-1 просили суду відмовити у задоволенні позовних вимоги в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

В підготовчому засіданні 01 квітня 2025 року на підставі заяв уповноважених представників сторін суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

19.05.2025 року представником відповідача надіслано до суду клопотання про долучення додаткових пояснень в яких останній зазначив про те, у процесі розгляду справи відповідачем наголошувалось на помилковості розрахунку суму капіталізованих платежів, що пов`язано з використанням Позивачем неактуальних даних, оскільки за основу були взяті опубліковані в демографічному щорічнику «Населення України за 2021 рік» при цьому актуальні дані в 2023 році Державною службою статистики України у зв`язку з воєнним станом не публікувалися. Зазначені вище обставини стали наслідком того, що при обрахунку суми платежів, що підлягають капіталізації Позивачем вказані завищені показники середньої тривалості життя застрахованих осіб і наведені власні розрахунки як середньої тривалості життя зазначених осіб, так і загальної суми капіталізованих платежів, які не підтверджуються належними доказами.

При цьому, Відповідач зазначає, що зазначені обставини також ототожнюються з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 25.03.2025 року у справі № 240/29723/23.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне підприємство «Електронмаш» (ідентифікаційний код 14312789) 16.06.1998 зареєстроване як юридична особа, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і з 20.12.2023 перебуває в стані припинення на підставі рішення засновників щодо припинення юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «Електронмаш» за результатами електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-040, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Електронмаш», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, а покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації та виконати визначені в Договорі умови.

Згідно з пунктом 3.1 вказаного вище договору, покупець, який придбав Об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов Договору і законодавства України.

Умовами зазначеного вище договору визначено обов`язки покупця, зокрема згідно з п.п. 6.2. п. 6 договору покупець зобов`язаний прийняти об`єкт приватизації за актом приймання-передачі в установлений договором строк; згідно з п.п.6.4.2. п.п. 6.4. п. 6 договору з моменту переходу права власності покупець зобов`язаний виконати умови продажу об`єкта приватизації (передбачені умовами аукціону), а саме: погашення протягом шести місяців боргів із заробітної плати та перед бюджетом у розмірі, що складеться на день переходу права власності на єдиний майновий комплекс (у разі наявності такої заборгованості) згідно даних бухгалтерського обліку підприємства.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 04.07.2023 № 713 затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Електронмаш», за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4. Покупець вищевказаного Об`єкта ТОВ «ІНКОМ РЕНТ».

Вказаним наказом вирішено вважати приватизацію об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Електронмаш», за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, завершеною.

Наказом Фонду державного майна 18.12.2023 № 2255 припинено Державне підприємство «Електронмаш», шляхом ліквідації на підставі пункту 7 часини 1 статті 11 та частини 1 статті 23 Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України». Встановлено, що строк пред`явлення кредиторами вимог до Державного підприємства «Електронмаш» становить 2 місяці з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про рішення щодо припинення Державного підприємства «Електронмаш» у порядку, встановленому чинним законодавством України.

У зв`язку із припиненням страхувальника, на підставі вимог Порядку № 986, Управління здійснило розрахунок суми капіталізованих платежів з урахуванням необхідності виплати потерпілим застрахованим особам: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ). ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ), ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ), ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ), ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ) та ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_18 ) майбутніх платежів, тобто щомісячних страхових виплат, а також майбутніх витрат на забезпечення потерпілого ОСОБА_5 додатковими видами допомоги відповідно до його медичного висновку (постанова про призначення щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома потерпілому членом сім`ї потерпілого та/або іншою особою.

Відповідно до складеного розрахунку капіталізованих платежів страхувальник зобов`язаний сплатити Управлінню 7 583 288,70 грн капіталізованих платежів.

29.01.2024 Управлінням направлено вимогу відповідачу про сплату капіталізованих платежів зареєстровану за вихідним номером № 2600-0604-8/18952, станом на 04.03.2024 сплата капіталізованих платежів на розрахунковий рахунок Управління не надходила, сума заборгованості не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У зв`язку зі смертю двох потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позивач перерахував розмір позовних вимог, зазначивши про наявність заборгованості капіталізованих платежів в розмірі 6 685 822,61 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

01.01.2023 набрав чинності Закон України від 21.09.2022 № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2620-IX), яким Закон № 1105-XIV викладено в новій редакції.

Статтею 11 Закону № 1105-XIV (в редакції Закону № 2620-IX, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

У свою чергу згідно з пунктом 1 частини другої статті 8 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Пунктами 1, 6 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105-XIV установлено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2023.

З дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України, їх перереєстрація не здійснюється.

Відповідно до пункту 7 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105-XIV стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Питання капіталізації платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам здійснюється відповідно до Порядку № 986.

Так, згідно з пунктом 3 Порядку № 986 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

За змістом пункту 4 Порядку № 986 капіталізація платежів перед застрахованими особами розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення.

У свою чергу, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 95 «Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників» установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому Порядком №986.

Отже, Кабінетом Міністрів України установлено порядок надходження до Пенсійного фонду України капіталізованих платежів у випадку ліквідації страхувальника (суб`єкта підприємницької діяльності), відповідно до якого у разі ліквідації страхувальника, в процесі діяльності якого було заподіяно шкоду життю та здоров`ю працівників, такий страхувальник зобов`язаний внести до Пенсійного фонду України певну суму грошових коштів для забезпечення можливості здійснення страхових виплат постраждалим особам, з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Пенсійному фонду України забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

Питання припинення юридичної особи врегульовано статтею 104 ЦК України, згідно з частинами першою та п`ятою якої, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За загальним правилом ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб (постанова Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 910/21002/21).

В той же час, згідно зі статтею 23 Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України» після укладення договору купівлі-продажу з переможцем аукціону з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства (далі - покупець) суб`єкт управління державного підприємства приймає рішення про ліквідацію цього державного підприємства або його реорганізацію шляхом приєднання до покупця за його пропозицією. У разі якщо покупець є фізичною особою або акціонерним товариством, суб`єкт управління державного підприємства приймає рішення про припинення державного підприємства шляхом його ліквідації. Керуючим припиненням такого державного підприємства може бути призначено представника покупця.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

За статтею 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Аналіз наведеної норми Закону з огляду на її назву та зміст свідчить про те, що передбачене цієї нормою правонаступництво стосується саме осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто стосується саме покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва і набуває майнових прав приватизованого підприємства.

При цьому, передбачене цією нормою правонаступництво хоча і є частковим, оскільки, не включає право постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права та обов`язки приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі.

Передача майнових прав державного підприємства у відповідному випадку нерозривна у часі з передачею майнових обов`язків такого підприємства, оскільки об`єктом купівлі-продажу в процесі приватизації виступає саме майновий комплекс, всі активи та пасиви.

Тобто на особу, яка придбала, зокрема, державне підприємство як єдиний майновий комплекс можуть бути покладені обов`язки, зокрема, щодо виконання певних зобов`язань такого державного підприємства, але такі обов`язки мають бути чітко визначені умовами договору купівлі-продажу.

Разом з тим, у відповідності з частиною п`ятою статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Станом на день ухвалення рішення у справі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення позивача не внесено.

Також судом установлено, що договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш» від 30.06.2023 встановлено обов`язок ТОВ «Інком Рент» (покупця) з моменту переходу права власності виконати умови продажу Об`єкта приватизації (передбачені умовами аукціону), а саме:

недопущення звільнення працівників приватизованого підприємства з ініціативи Покупця чи уповноваженого ним органу (за винятком вчинення працівником дій, за які передбачено звільнення на підставі пунктів 3, 4, 7 і 8 частини першої статті 40 та статті 41 Кодексу законів про працю України) протягом шести місяців від дати переходу права власності на єдиний майновий комплекс (п.6.4.1 договору);

погашення протягом шести місяців боргів із заробітної плати та перед бюджетом у розмірі, що складеться на день переходу права власності на єдиний майновий комплекс (у разі наявності такої заборгованості) згідно даних бухгалтерського обліку підприємства (п.6.4.2 договору).

При цьому, в зазначеному договорі відсутні відповідні положення про покладення на покупця обов`язку здійснення страхових виплат колишнім працівникам ДП «Електронмаш», щодо яких встановлено факт настання страхового випадку.

Отже, відповідач як страхувальник, який перебуває в стадії припинення шляхом ліквідації і на обліку якого перебувають особи, здоров`ю яких заподіяно шкоди, зобов`язаний здійснити капіталізацію платежів до Пенсійного фонду України для забезпечення подальших страхових виплат зазначеним особам.

За змістом частин першої та другої статті 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи (частина третя статті 113 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що у межах передбаченого строку, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог, пенсійний орган звернувся до відповідача з відповідною вимогою про сплату капіталізованих платежів від 29.01.2024 № 2600-0604-8/18952, яка вручена ДП «Електронмаш» та Голові ліквідаційної комісії ДП «Електронмаш» 06.02.2024, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення.

Поряд з цим, відповідачем безпідставно та протиправно відмовлено у задоволенні вимогу пенсійного органу про сплату капіталізованих платежів.

Отже, зважаючи на передбачений діючим законодавством України обов`язок сплати відповідачем у зв`язку з його припиненням капіталізованих платежів за розрахунком позивача, здійсненим у відповідності до Порядку № 986, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача капіталізованих платежів.

При цьому, суд наголошує, що покладення на відповідача зобов`язань зі сплати капіталізованих платежів не є втручанням або посяганням на його майно, а спрямоване на забезпечення виплат майбутніх платежів для осіб, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та відбувається на підставі закону з урахування ступеня та строку втрати працездатності.

При цьому, щодо незгоди відповідача з сумою розрахунку капіталізованих платежів суд зазначає наступне.

Так, відповідач аргументував щодо помилковості розрахунку заявленої позивачем суми з підстав, що для визначення середньої тривалості життя застрахованих осіб ГУ ПФУ використовувало неактуальні дані, опубліковані в демографічному щорічнику «Населення України за 2021 рік», натомість при розрахунку в 2023 році мали братись актуальні дані. Відповідно, за висновком відповідача, пенсійний орган в обрахунку суми платежів, що підлягають капіталізації, вказує завищені показники середньої тривалості життя застрахованих осіб станом на час здійснення розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що для визначення середньої очікуваної тривалості життя чоловіків та жінок під час розрахунку капіталізації платежів пенсійним органом застосовувались дані, наведені у таблицях Демографічного щорічника «Населення України за 2021 рік». У графі «Вік, років» таблиці обрано вік потерпілого, станом на момент проведення капіталізації (20.12.2023), а у відповідному рядку графи «Усього» «чоловіки» або «Усього» «жінки» зазначено показники середньої очікуваної тривалості життя (СОТЖ) відповідної статі.

При цьому, на запит позивача від 05.09.2023 № 2600-0604-8/173150 до Державної служби статистики України про надання статистичного збірника «Таблиці народжуваності, смертності та середньої очікуваної тривалості життя за 2022 рік, листом від 11.09.2023 №10.3-18/162-23 повідомлено, що враховуючи ситуацію, що склалась у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, згідно із Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2022 № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних, електронних реєстрів в умовах воєнного стану», отримання територіальними органами Держстату адміністративних даних щодо народжуваності, смертності населення в повному обсязі є неможливим.

Формування органами державної статистики об`єктивної офіційної державної статистичної інформації щодо таблиць народжуваності, смертності та середньої очікуваної тривалості життя, починаючи із 2022 року призупинено.

В пункті 3 Порядку № 986 визначено, що капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Визначення механізму надходження капіталізованих платежів дає змогу Пенсійному фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання, або особам, які перебували на утриманні потерпілих та мають право на страхові виплати у разі їх смерті.

Таким чином, позивач на підставі наявних останніх офіційних даних здійснено розрахунок капіталізації платежів ДП «Електронмаш», інших законних джерел статистичних даних для визначення розрахунку капіталізованих платежів не передбачено, що також підтверджено й відповідачем.

Враховуючи викладене, визначений позивачем розрахунок платежів, що підлягають капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом життя потерпілих, згідно з яким загальна сума відповідного платежу, що підлягає капіталізації, становить 6 685 822,61 грн.

Аргументи відповідача про непідтвердження фактичного здійснення пенсійним органом виплат щодо відшкодування шкоди по спірним особам спростовуються наданими позивачем до матеріалів справи витягами з реєстрів відомостей, що підтверджують здійснення щомісячних платежів на користь застрахованих осіб, потерпілих від нещасного випадку на виробництві через АТ «Ощадбанк» та АТ «Укрпошта».

Слід наголосити, що добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.

Саме такий правовий висновок викладено у вищевказаній постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі №640/18421/19.

Отже, відповідачем всупереч наведеним правовим нормам, не виконано обов`язок щодо проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат потерпілим на підприємстві протягом його життя.

З приводу посилання відповідача на висновки викладені в постанові Верховного Суду по справі № 240/29723/23 від 25.02.2025 року суду зазначає наступне.

Суд враховує, що постановою Верховного Суду від 25.03.2025 у справі №240/29723/23, на яку посилається відповідач, справу №240/29723/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Провадження у цій справі триває та на цей час не завершено, а відтак, направлення справи на новий розгляд не означає остаточного формування судом касаційної інстанції правових висновків у цій справі, тобто остаточного вирішення спору.

При цьому, суд враховує висновки викладені в постанові від 30.08.2024 у справі №905/451/22 Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, в якій Суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення грошових коштів з боржника - юридичної особи, яка перебуває у стані припинення, відповідає способу захисту, встановленому законом (примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України, частина 2 статті 20 ГК України)), і цей спосіб захисту є ефективним.

З урахуванням зазначеного, суд відзначає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідають належним та ефективним способам захисту у даному випадку.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сума сплаченого позивачем судового збору не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ РЕНТ», Фонд державного майна України про стягнення капіталізованих платежів - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ» (03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) капіталізовані платежі у розмірі 6 685 822 (шість мільйонів шістсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять дві гривні) 61 копійка.

Розподіл судових не здійснювати.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15 липня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.