Справа № 761/38123/24
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/333/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києва, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2024 року за ч.2 ст.163-15 КУпАП за підписом заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко Інни Валеріївни, яка винесена відносно громадянина ОСОБА_1 код ДРФО НОМЕР_1 за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» № 101776/26/15/07/45383999.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.10.2024 року засобами поштового зв`язку позивач отримав оскаржувану постанову. Вказує, що розмір застосованого штрафу не відповідає діям, які кваліфіковані заступником начальника ГУ ДПС у місті Києві в оскаржуваній постанові. 3 матеріалів, які стали підставою для притягнення громадянина ОСОБА_1 до відповідальності, не вбачається, що він вчинив порушення повторно. Так, у Акті фактичної перевірки № 101776/26/15/07/45383999 від 05.09.2024 року не відображено повторність правопорушення. Тобто, не зазначено, що перевірка проводиться повторно, або порушення Порядку розрахунків виявлено повторно. Так само відсутні дані щодо притягнення, протягом року, до адміністративної відповідальності працівників, або керівника ТОВ «Базис Кейс», за порушення Порядку проведення розрахунків із покупцями, вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків до наставання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги). Крім того, що вказані відомості про те, що порушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року, відсутні і у протоколі № 4096 від 13.09.2024. Примірник вказаного протоколу був направлений громадянину ОСОБА_1 поштовим відправленням.

Таким чином, кваліфікація дій громадянина ОСОБА_1 у оскаржуваній постанові за ч.2 ст.163-15 КУпАП проведена безпідставно та необґрунтовано, зважаючи на відомості матеріалів справи. Підтвердженням факту виконання вимог п.1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків до яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв за продані ними товари і надані послуги)» є заява про приєднання до Договору еквайрингу AT «Ощадбанк» № 909-113630 від 14.06.2024, за якою вбачається, що TOB «Базис Кейс» встановило та використовує платіжний термінал для забезпечення безготівкового розрахунку із споживачами за придбаний товар. Таким чином, позивач вважає, що він, як директор TOB «Базис Кейс» не вчиняв і не вчиняє порушення вимог постанови КМУ, які зазначені в оскаржуваній постанові.

У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права

Окремо позивачем зазначено щодо відсутності суб`єктивної сторони правопорушення у діях позивача, так як на момент перевірки ОСОБА_1 не проводив розрахунки із покупцями і не має таких повноважень серед своїх обов`язків, як керівний орган товариства.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

06.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказував на обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-15 КУпАП. Перевіркою встановлено, що суб?єкт господарської діяльності не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв). За результатом проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 05.09.2024 за №101776/26/15/07/45383999, згідно з яким встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, а саме: суб?єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушено п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних за стосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги).

06.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» подано клопотання ГУ ДПС у м. Києві про приєднання до матеріалів справи доказів.

07.02.2025 до суду надійшла заява по залишення позову без розгляду.

11.02.2025 до суду надійшли додаткові пояснення ГУ ДПС у м. Києві.

05.03.2025 до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у м. Києві про долучення доказів.

Відповідь на відзив від позивача не надходила до суду.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання відповідача Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання відповідачем вказано, що як вбачається з матеріалів адміністративного позову постанову про накладення адміністративного стягнення винесено 20.09.2024, позивач звернувся з адміністративним позовом до Шевченківського районного Києва 13.10.2024 тобто з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Крім цього, згідно положень ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З огляду на встановлені обставини, а також відсутність інших доводів та доказів щодо поважності пропущення позивачем строку звернення до суду, слід дійти висновку про пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду без поважних причин, оскільки судом не встановлено поважних причин пропуску, а зазначені позивачем - є неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова від 20.09.2024 надійшла на адресу проживання позивача ОСОБА_1 09.10.2024, що підтверджується копією конверту із штрих кодом відправлення та результатами відстеження вказаного відправлення.

Таким чином, враховуючи, що позивачем оскаржувану постанову отримано 09.10.2024, отже строки звернення до суду із вказаним адміністративним позовом визначені ч. 2 ст. 286 КАС України не пропущені, тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що на підставі п.п. 80.2.2, п. 80.2, статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03 вересня 2024 року № 5790-п та на підставі направлень від 05 вересня № 19831/26-15-07-07-01 та № 19832/26-15-07-07-01, проведено фактичну перевірку за адресою: м. Київ, Хрещатик район, вул. Хрещатик, 29 (прим. 1), де здійснює діяльність TOB «Базис Кейс» з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).

Перевіркою встановлено, що суб`єкт господарської діяльності не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв).

За результатом проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 05.09.2024 №101776/26/15/07/45383999, згідно з яким встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушено п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних за стосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» (далі - Постанова № 894).

Відповідно до протоколу №4096 про адміністративне правопорушення від 13.09.2024 року, директор ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)», що зафіксовано актом, бланк № 101776/26/15/07/45383999.

Дата, час і місце вчинення порушення: 05.09.2024 за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 29 (прим.1). Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2024 складеної В.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві Якушко І.В., розглянувши протокол від 11309.2024 №4096, встановлено, що директор ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 допустив порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)».

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн., за порушення частини другої статті 163-15 КУпАП.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Отже, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до статті 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 47 Положення №148 перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.

Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29.07.2022 №894 (далі Постанова № 894) встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:

1) з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

2) з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

3) з 1 січня 2025 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

4) з 1 січня 2026 р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 163-15 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Щодо доводів позовної заяви про те, що директор ТОВ «Базис Кейс» виконує адміністративні функції і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-15 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 163-15 КУпАП, порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 163-15 КУпАП визначено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є загальнодоступними та достовірними відомостями, встановлено, що за кодом - керівником ТОВ «Базис Кейс» є ОСОБА_1 .

Виходячи із зазначеного, положеннями статті 163-15 КУпАП передбачено накладення штрафу саме на посадову особу юридичної особи.

З поміж іншого у позовній заяві вказано, що нормами КУпАП не встановлено відповідальність за керівником, а тому суб`єкт правопорушення повинен встановлюватися до функціональних обов`язків працівників суб`єкта господарювання. Зазначено, що директор ТОВ «Базис Кейс» виконує адміністративні функції і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-15 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п. 110.5 статті 110 Податкового кодексу України юридична особа - платник податку несе фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень її відокремленими підрозділами.

Організаційно-розпорядчі функції службових осіб приватного права - це функції (обов`язки) по здійсненню керівництва трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників в юридичній особі приватного права незалежно від організаційно-правової форми. Такі функції, як правило, виконують керівники юридичних осіб приватного права, а також їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами тощо), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Посадовою особою юридичної особи приватного права, є особа, що виконує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції в юридичній особі приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також здійснює вказані функції за спеціальними повноваженнями.

Адміністративно-господарські функції службових осіб приватного права - це функції (обов`язки) по управлінню або розпорядженню майном юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми (встановлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі функції (обов`язки), як правило, виконують начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючі складами, магазинами, майстернями, ательє, а також їх заступники, керівники відділів.

В той же час, представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що касир (продавець) здійснює в ТОВ «Базис Кейс», організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції тимчасово або за спеціальними повноваженнями, а відтак не доведено, що останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-15 КУпАП.

Враховуючи викладене, керівник (директор) ТОВ «Базис Кейс» є суб`єктом правопорушення у розумінні статті 165-13 КУпАП, а тому твердження позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до п. 20.1.10 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Таким чином, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик 29 (прим.1), де здійснює діяльність ТОВ «Базис Кейс» в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Разом з тим, позивач в позові стверджує, що ТОВ «БАЗИС КЕЙС» не було здійснено порушення Постанови 894, оскільки ТОВ «БАЗИС КЕЙС» до банківської установи АТ «Ощадбанк» було подано заяву про приєднання до Договору еквайрингу від 14.06.2024 №909-113630, за якою вбачається, що ТОВ «БАЗИС КЕЙС» встановило та використовує платіжний термінал для забезпечення безготівкового розрахунку із споживачами за придбаний товар.

З цього приводу суд прийшов до висновку, що факт надсилання заяви про приєднання до договору еквайрингу не означає наявність платіжного терміналу у перевіряємому кіоску 05.09.2024, надсилання такої заяви до банку не дорівнює факту виконання договору еквайрингу, а свідчить лише про намір отримувати від банку певний вид послуг.

Перевірка проводилася в кіоску, розташованому за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 29 (прим І), а в п.2 Заяви в графі «Адреса Торгової точки Торговця» відсутня інформація щодо даної адреси.

Отже, надана позивачем заява не підтверджує наявність платіжного терміналу за вказаною адресою.

Також судом оцінюється критично, оскільки не знайшло свого підтвердження твердження позивача про виконання вимог ним законодавства в частині забезпечення можливості безготівкової оплати на всіх їх об`єктах торгівлі шляхом розміщення QRкоду для переходу на безготівкову оплату з огляду на обмежене коло застосування такого розрахунку.

Щодо доводів позовної заяви про повторність вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією з основних засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частини 2, 4 ст. 9 КАС України).

Сутність принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає, серед іншого, у виявленні та дослідженні доказів судом за власною ініціативою. Суд під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства повинен активно використовувати процесуальні повноваження, у тому числі й щодо виявлення, витребування і дослідження доказів за власною ініціативою.

Як наголошує частина перша, друга статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

За змістом частини першої, другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як регламентує частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення щодо позивача винесена за порушення частини другої статті 163-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд, дослідивши зміст постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2024 з`ясовано, що всупереч вимогам статті 283 КУпАП, в ній не зазначено даних, щодо вчинення ОСОБА_1 повторно дій передбачених частиною першою статті 163-15 КУпАП і якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, що передбачено диспозицією частини другої статті 163-15 КУпАП.

Відповідно до статті 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 4096 від 13.09.2024, а саме: в графі «притягався до адміністративної відповідальності раніше і за що» зазначено: «не встановлено».

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 163-15 КУпАП, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було встановлено обставини, підтвердженої відповідними належними і допустимими доказами, що протягом року позивача було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення.

Зазначена обставина є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог, скасування постанови від 20.09.2024 року ГУ ДПС у м. Києві про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст.286 КАС України враховуючи, що в судовому засіданні відповідачем не доведено правомірності винесення постанови, суд вважає за можливе скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви згідно квитанції № 7303-3481-2126-8822 від 13.10.2024 року.

Водночас, суд зауважує, що законодавчо встановлені розміри судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у 2024 році становлять 605,60 грн.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 283, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києва, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову від 20 вересня 2024 року винесену В.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві Якушко Інною Валеріївною про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 20 вересня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 : адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві, , адреса: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19.

Суддя: