Справа № 398/3562/25
Суддя: Москалик В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3562/25
Провадження №: 2-а/398/107/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" липня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Москалик В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нечинним та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 01.05.2025 № 325 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 315 від 01.05.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ за те, що 28.04.2025 в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 3030/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 28.04.2025, після уточнення особистих даних, отримавши направлення для проходження військово - лікарської комісії № 1643 від 28.04.2025 та будучи попередженим про відповідальність за відмову від проходження вказаної комісії та ознайомлений з порядком проходження військово-лікарської комісії і наслідками ухилення від її проходження відмовився від її проходження, що було зафіксовано актом відмови від проходження комісії від 28.04.2025.

Зазначає, що, під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не враховано його майновий стан, а саме те що в він має склад сімї в кількості двох чоловік, він та його дружина. Заробітну плату отримує лише він, у розмірі 8500 грн. що за відрахуванням податків складає 6545 грн. Крім того, згідно протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та згідно постанови про притягнення його до адміністративноїї відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП складається враження, що змінена лише назва та дата процесуальних документів, що свідчить про формальний підхід Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та С П ОСОБА_2 . Також зазначє, що згідно постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не взято жодного доказу позивача, щодо невинуватості та в описовій частині постанови взагалі не вказується про надані позивачем письмові пояснення, це свідчить про упередженість під час розгляду адміністративної справи. Крім того, зазначає, що 18 травня 2024 року набув законної сили закон № 10449, який кардинально змінює правила військового обліку та підстави для зняття або виключення з військового обліку. В тому числі змінюються умови мобілізації для осіб, які раніше були засуджені до позбавлення волі за тяжкою або особливо тяжкою статтею. Позивач був притягнений до кримінальної відповідальності за 2 ст. 140 КК України, 19.06.2001, ч.1 ст. 309 КК України 18.04.2002 та за ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, 08.06.2010. До 18 травня 2024 року стаття 37 Закону Про військовий обов`язок та військову службу" передбачає, що особи, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину мають право на виключення з військового обліку. Після виключення з обліку такі особи набувають статусу невійськовозобов`язаного та непідлягають призову на військову службу по мобілізації. Позивач скористалися правом до 18 травня 2024 року отримав статусневійськовозобов`язаного та повторному взяттю на облік не підлягає. Важає, що реалізував своє право на виключення з обліку за старим законодавством на підтвердження свого статусу має військово-обліковий документ з печаткою виключенийз військового обліку. Також дані відомості інтегровані в Єдиний реєстр військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг- що підтверджуються витягом з "Резерв+"Вважвє, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 перевищуючи свої службові обов`язки, внесено завідомо не правдиві дані, до «Резерв+», що підтверджується відповідними витягами.Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення незаконною.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не подав.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

28.04.2025 провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 325 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, із зазначенням суті правопорушення: військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 28.04.2025 був запрошений до ІНФОРМАЦІЯ_4 для перевірки облікових даних, під час якої було встановлено, що в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовіку та мобілізацію, а саме абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким визначено, що громодяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. В свою чергу ОСОБА_1 28.04.2025 після уточнення даних отримавши направлення для проходження військово-лікарської комісії № 1643 від 28.04.2025 та будучи попередженим про відповідальність за відмову від проходження вказаної комісії, та ознайомленим з порядком проходження військово-лікарської комісії, з наслідками ухилення від її проходження, відмовився від її проходження, що було зафіксовано шлхом складання акта відмови від проходження комісії від 28.04.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 за № 325 від 01.05.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В мотивувальній частині постанови зазначено, що громадянин ОСОБА_1 був запрошений до ІНФОРМАЦІЯ_4 для перевірки облікових даних, під час якої було встановлено, що в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. В свою чергу ОСОБА_1 28.04.2025 після уточнення даних отримавши направлення для проходження військово-лікарської комісії № 1643 від 28.04.2025 та будучи попередженим про відповідальність за відмову від проходження вказаної комісії, та ознайомленим з порядком проходження військово-лікарської комісії, з наслідками ухилення від її проходження, відмовився від її проходження, що було зафіксовано шляхом складання акта відмови від проходження комісії від 28.04.2025. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, є вчинення правопорушення за інших надзвичайних обставин, а саме в особливий період. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, приймаючи до уваги відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих обставин, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 25 500 грн.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_1 виданого 23.05.1996 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знятий з військового обляку ІНФОРМАЦІЯ_6 02.07.2007.

Згідно з копією вироку Олександрійського міського суду від 19.07.2001, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 140 КК України та призначено покарання у вигляді 2 рки позбавлення волі.

Згідно з копією вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.04.2002 ОСОБА_1 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Згідно з копією вироку Олександрійського міського суду від 08.06.2010 ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Згідно з витягом з "Резерв+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не військовозобов`язаний, звання рядовий, ВОС 738037, номер в реєстрі "Оберіг" 5, дані уточнено 01.10.2024, оформлено 05.10.2024, дійсний до 05.10.2025.

Згідно з витягом з "Резерв+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов`язаний, звання рядовий, ВОС 738037, номер в реєстрі "Оберіг" 5, дані уточнено 01.10.2024, оформлено 30.04.2025, дійсний до 30.04.2026.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, що діяла до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпекиУкраїни, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX (далі - Закон № 3633-IX), який набув чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань. При цьому було вилучено п. 6 ч. 6 цієї статті про виключення з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 цієї статті встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 цієї статті, в особливий період.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , будучи раніше засудженим до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла до 18.05.2024, був виключений з військового обліку, що підтверджується витягом з додатку «Резерв +» станом на 05.10.2024. Згідно з витягом з додатку «Резерв +» станом на 30.04.2025 ОСОБА_1 значиться військовозобов`язаним.

Закон № 3633-IX та Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, не врегульовують порядок взяття на військовий облік осіб, які були виключені з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, вилучення положень п. 6 ч. 6 ст. 37 цього Закону про виключення з військового обліку громадян, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, означає, що зазначені особи є військовозобов`язаними.

З огляду на викладене, щодо доводів позивача про незаконне, на його думку, притягнення до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою за відмову від проходження ВЛК суд вважає їх необгрунтованими з огляду на наявний обов`язок проходження військовозобов`язаними медичного огляду для придатності до військової служби, встановлений вищевказаними нормативними актами.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оцінюючи обставини події, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на обсяг доказів, наявних в матеріалах справи щодо постанови № 325 про адміністративне правопорушення, та обставини, викладені у письмових поясненнях позивача, суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав і обставин, які у своїй сукупності свідчать, що позивач вчинив порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуваннячм викладеного, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях уповноваженої посадової особи відповідача, які слугують належною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи позивача про порушення його прав під час процедури розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Разом з тим, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципів, які, зокрема, закріплені у ч. 3 ст. 2 КАС України. За таких обставин суб`єкт владних повноважень зобов`язаний у своїй діяльності приймати рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 визначено максимальний розмір штрафу, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, та за наявності обставини, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме вчинення правопорушення в особливий період.

Разом з тим, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вже передбачає як кваліфікуючу ознаку вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, про що також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 28.04.2025 та оскаржуваній постанові від 01.05.2025 № 325.

Отже, повторне врахування обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період як обтяжуючої згідно зі ст. 35 КУпАП під час визначення міри покарання за санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є безпідставним.

Крім того, згідно з довідкою про доходи № 1 від 10.06.2025, виданої ТОВ "Альянс-СВК", сукупний дохід ОСОБА_1 за період з червня 2024 року по травень 2025 року склав 61 685,13 грн, сума до виплати 48 087,89 грн.

З огляду на викладене, відповідач без належної оцінки та обгрунтування прийняв рішення про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в межах максимально можливого розміру санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині розміру стягнення у виді штрафу та зменшення його до розміру 17 000 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нечинним та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Змінити захід стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, застосований до ОСОБА_1 відповідно до постанови № 325 від 01.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - визначивши суму штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншійчастині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК