Справа № 480/8550/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 р.Справа № 480/8550/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/8550/24

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці (далі відповідач, митний орган), в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 480/8550/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Скасовано рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 480/8550/24 скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягаючи на правомірності рішення про коригування митної вартості від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2, відповідач вказує, що на етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару, з урахуванням рекомендації профілів ризиків, які були згенеровані автоматизованою системою та управління ризиками Держмитслужби (далі - АСАУР) за кодом 117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості», було встановлено відсутність платіжних документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації, передбачених положеннями ч.2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України). У зв`язку з чим, митницею з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, було запропоновано позивачу надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями. Листом від 05.09.2024 декларант повідомив про неможливість надання вказаних документів. У зв`язку з чим, зважаючи на неповноту поданих позивачем до митного оформлення документів, ненадання додаткових документів та пояснень для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, митним органом здійснено порівняння заявленої вартості транспортного засобу марки FORD, модель KUGA, календарний рік виготовлення - 2020, модельний рік виготовлення -2020 з рівнем митної вартості подібних транспортних засобів (марки FORD, модель KUGA, календарний рік виготовлення 2020), та встановлено, що рівень митної вартості оцінюваного транспортного засобу є значно нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) КТЗ, митне оформлення яких вже здійснено (враховуючи інформацію інтернет ресурсу www.mobile.de), що і слугувало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2.

Посилання суду першої інстанції на відсутність в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відомостей про характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, апелянт вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки в графі 33 рішення від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2, серед іншого, зазначено, що митну вартість порівнюваного товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту на митну територію України визначено за основним методом визначення митної вартості на рівні 9 306 євро за одиницю (інтернет ресурс www.mobile.de). При цьому, також зауважує, що дані щодо марки, моделі, року виготовлення, технічного стану транспортного засобу було враховано митницею під час прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Пояснив, що у зв`язку з прийняттям Національним банком України постанови «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24.02.2022, якою введено заборону для фізичних осіб на переказ коштів за кордон через SWIFT або міжнародні системи грошових переказів, позивач не мав можливості провести оплату за придбання автомобіля безготівковим способом та, відповідно, отримати розрахунковий документ про сплату коштів. У зв`язку з чим, користуючись наданим ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» правом переміщення через митний кордон готівкової валюти у сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування, позивач вивіз за кордон готівкову валюту (євро), якою сплатив за товар, на підтвердження чого отримав від продавця лише фактуру № 458860 від 06.08.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.12.2020 та митну декларацію країни відправлення № 24DKUK3TRXFBG18RB0 від 27.08.2024.

Вказані документи разом з договором про перевезення № 28/08/24-2 від 28.08.2024, міжнародною товаро-транспортною накладною № 222244 від 28.08.2024 та рахунком на оплату транспортних витрат №02/09/24-2 від 02.09.2024, було надано позивачем до митного оформлення. Стверджує, що всі наведені документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар, його ціну, та в сукупності підтверджують числові значення митної вартості товару.

Враховуючи викладене, вважає правильним та таким, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду щодо розгляду подібних правовідносин, висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2.

07.07.2025 позивачем було надіслано до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому, заперечуючи проти задоволення вимог апеляційної скарги, останній наводить доводи, які дублюють зміст відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.08.2024 декларантом позивача подано електронну митну декларацію №24UA38U3, відповідно до якої, до митного оформлення пред`явлено автомобіль легковий, пошкоджений після ДТП, призначений для перевезення людей, що використовувався, марки FORD, модель KUGA, 1.5 ECOBLUE(120 HK)VAREBIL FWD A8, номер кузова(VIN): НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення - 2020, модельний рік виготовлення -2020, дата першої реєстрації - 16.12.2020, тип двигуна - дизельний, відповідає вимогам екологічного класу "ЄВРО-6". Робочий об`єм циліндрів двигуна -1499см3, потужність двигуна -88kW, тип кузова - універсал, колір -сірий, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння включаючи місце водія -5, призначений для використання на дорогах загального користування, вартістю-6100 євро (а.с. 16 ).

Разом з митною декларацією до митного органу були надані: рахунок-фактура №458860 від 06.08.2024; автотранспортна накладна № 222244 від 28.08.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.12.2020; рахунок на оплату транспортних витрат №02/09/24-2 від 02.09.2024; висновок експерта №03090330 від 03.09.2024; договір про надання послуг митного брокера № 2024/08/28/2-Д від 28.08.2024; договір про перевезення № 28/08/24-2 від 28.08.2024; висновок про походження товару №03090330 від 03.09.2024; довіреність №590 від 30.07.2024; заява б/н від 02.09.2024; квитанція №16827836 від 27.08.2024; фото пошкоджень від 03.09.2024; експортна декларація 24DKUK3TRXFBG18RB0; копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_1

04.09.2024 посадовою особою підрозділу митного оформлення Сумської митниці направлено декларанту позивача електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі) (а.с.32).

З огляду на повідомлення декларанта про відсутність можливості надати витребувані митницею додаткові документи, 05.09.2024 відповідачем направлено електронне повідомлення про необхідність надання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.33).

05.09.2024 декларантом було повідомлено відповідача про неможливість надати вказані додаткові документи протягом 10 календарних днів (а.с.33).

Цього ж дня (05.09.2024) відповідачем повідомлено декларанта, що у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 МК України, митний орган проведе процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу та зазначено, що митна вартість товару «автомобіль легковий FORD KUGA, календарний рік виготовлення 2020», складає 9306 Євро за одиницю транспортного засобу зі схожими характеристиками (FORD KUGA, календарний рік виготовлення 2020), інформація про який наявна в мережі інтернет (автосайт: www.mobile.de) та додаткові витрати на перевезення товару у сумі 14000 грн. (еквівалент 307 євро на день подання митної декларації 02.09.2023) відповідно до рахунку фактури від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.09.2024 №02/09/24 2 (а.с.34).

05.09.2024, у відповідь на вказане електронне повідомлення, уповноваженою на декларування особою повідомлено, що із запропонованою митною вартістю у розмірі 9306 євро не згоден (а.с.34).

05.09.2024 Сумською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UА805000/2024/000030/2 (а.с. 8) та Картку відмови у митному оформленні № UA805090/2024/000106 (а.с. 9), згідно з якими вартість автомобіля у розмірі 6407,40 євро, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість у розмірі 9306 євро.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів № UА805000/2024/000030/2 від 05.09.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товару, оскільки відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару ним було надано, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МК України не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).

Згідно із частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, установлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п. 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

Згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19.02.2019 у справі №804/1316/16, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 12.07.2023 у справі №380/6441/22) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 09.05.2025 у справі № 160/11936/24).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи картки відмови №UA805090/2024/000106 позивачем разом з митною декларацією до митного оформлення надано копії наступних документів:

- рахунок-фактура від 06.08.2024 №458860 (а.с.10);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.12.2020 (а.с. 11);

- міжнародну товарно-транспортну накладну № 222244 від 28.08.2024 (а.с. 14);

- рахунок на оплату транспортних витрат №02/09/24-2 від 02.09.2024 (а.с. 15);

- висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 03090330 від 03.09.2024;

- договір про надання послуг митного брокера № 2024/08/28/2-Д від 28.08.2024;

- договір про перевезення № 28/08/24-2 від 28.08.2024 (а.с. 13-зворот);

- висновок про походження товару №03090330 від 03.09.2024;

- довіреність №590 від 30.07.2024;

- заява б/н від 02.09.2024;

- квитанція №16827836 від 27.08.2024;

- фото пошкоджень від 03.09.2024;

- експортна декларація 24DKUK3TRXFBG18RB0 (а.с. 12-зворот);

Колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з результатами спрацювання АСАУР за кодом 117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості з коментарем (Товар № 1). Ймовірний ризик заниження митної вартості та ухилення від сплати платежів у повному обсязі по транспортному засобу» та не поданням декларантом митному органу документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення.

Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

З огляду на що, відповідачем, на виконання вимог статті 54 МК України та відповідно до вимог статті 53 МК України позивачу було запропоновано надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, документів, що підтверджують вартість товару: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, виготовлені спеціалізованими експертними організаціями (запит митниці від 04.09.2024 та 05.09.2024).

Крім того, вказано, що митницею здійснено порівняння заявленої митної вартості транспортного засобу з рівнем митної вартості транспортних засобів з подібними характеристиками (враховуючи ступінь пошкодження), митне оформлення яких вже здійснено та встановлено, що рівень митної вартості оцінюваного транспортного засобу є значно нижчим, ніж рівень митної вартості з подібними характеристиками транспортних засобів, митне оформлення яких вже здійснено (інформація з мережі Інтернет: автосайти країни придбання транспортного засобу (Німеччина)).

Позивачем на вказані запити повідомлено відповідача про відсутність можливості надати додаткові документи (а.с. 32-33).

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а тому враховуючи, що на вимогу митниці декларантом не надано витребовуваних додаткових документів, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до наявної у митного органу інформації щодо схожого за характеристиками транспортного засобу: легковий автомобіль, пошкоджений у результаті ДТП: «FORD KUGA, календарний рік виготовлення 2020», яка складає 9 306 Євро за одиницю транспортно засобу, де: 8999 євро фактурна вартість пошкодженого транспортного засобу зі схожими характеристиками (FORD KUGA, календарний рік виготовлення 2020), інформація про який наявна в мережі Інтернет (автосайт: www.mobile.de) та додаткові витрати на перевезення товару у сумі 14 000 грн (еквівалент 307 євро на день подання митної декларації - 02.09.2024) відповідно до рахунку-фактури від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.09.2024 №02/09/24-2.

З аналізу наведеного рішення вбачається, що фактичною підставою для коригування митної вартості слугував висновок митного органу про відсутність документального підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані декларантом документи не містили відомостей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товарів зі схожими характеристиками, інформація про які наявна в мережі Інтернет (автосайт: www.mobile.de).

Так, як зазначалось вище, на підтвердження вартості товару, що імпортується, позивачем було надано митному органу разом з митною декларацією, зокрема, рахунок-фактуру від 06.08.2024 №458860, в якому вартість транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA, 1.5 D, номер кузова(VIN): НОМЕР_2 , 2020 року, вказана у розмірі 6100,00 євро (а.с.10). У вказаному рахунку також зазначено прізвище та ім`я позивача, його адреса, реквізити продавця. Рахунок засвідчено підписом відповідальної особи та печаткою продавця.

Тобто, наведений платіжний документ містить всі необхідні реквізити, які дозволяють чітко ідентифікувати ввезений позивачем товар та його ціну.

Крім того, як вказано вище, до митної декларації № 24UA38U3 від 16.08.2024 декларантом надавалися зокрема, міжнародна товаротранспортна накладна №222244 від 28.08.2024; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими організаціями №03090330 від 03.09.2024; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом №03090330 від 03.09.2024.

Колегія суддів враховує, що надані позивачем до митного оформлення документи, копії яких містяться в матеріалах справи, кореспондуються між собою та містять інформацію про товар та його ціну, та у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Таким чином, доводи апелянта про не надання платіжних документів, які містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, що унеможливлювало прийняття заявленої позивачем митної вартості, з урахуванням наведених вище документів, які було надано позивачем до митного оформлення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) має містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на марку, модель та рік випуску автомобіля, взятого за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням таких порівняльних характеристик, як об`єм двигуна, вид палива, тип коробки передач, що мають суттєве значення при визначенні вартості транспортного засобу.

Крім того, вказуючи в оскаржуваному рішенні, що взятий для порівняння митницею автомобіль мав, так само, як задекларований позивачем, пошкодження в результаті ДТП, відповідач при цьому не наводить жодного опису таких пошкоджень, хоча дана обставина має значний вплив на визначення вартості такого транспортного засобу.

Також, відповідачем не надано ані до суду першої, ані апеляційної інстанції жодних витягів (скріншотів) тощо з інтернет ресурсу www.mobile.de, який слугував митному органу джерелом інформації про автомобіль, взятий за основу для визначення митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про невмотивованість та необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Сумською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 № UА805000/2024/000030/2, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені МК України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року по справі № 480/8550/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 14.07.2025 року