Справа № 399/233/25
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/233/25
Провадження № 2-а/399/17/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення № 18/25 від 11.02.2025 року та визнання протиправною та скасування складеної відносно нього постанову про адміністративне правопорушення № 18/25 від 11.02.2025 року.

Свій позов мотивував тим, 11.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 після зняття з військового обліку за місцем свого проживання.

У 2008 році він був знятий із місця проживання у м. Кременчуці Полтавської області та 10.03.2008 року його місце проживання було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Не став на облік до ТЦК та СП за місцем реєстрації у 2008 році, проте, у 2014 році, після початку вторгнення російської федерації на територію України, 29.08.2014 році він добровільно прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації та був мобілізований до ЗСУ, демобілізований 06.09.2015 року.

Таким чином, твердження про те, що він не став на військовий облік за місцем реєстрації має місце лише в період з 10.03.2008 по 29.08.2014, що унеможливлює притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП на даний момент.

По друге розгляд справи проводився без його участі, йому не було повідомлено про його час місце проведення він був позбавлений можливості надати свої пояснення.

Так, 06.02.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 у якості добровольця з метою відправлення на військову службу по мобілізації, з метою захисту Вітчизни. 06.02.2025 його було мобілізовано та направлено до тренінгового центру. 11.02.2025 коли позивач вже перебував у тренінговому центрі, йому зателефонували рідні та повідомили, що додому надійшов лист, у якому наявна постанова про притягнення його до відповідальності

Таким чином, у зв`язку із порушенням його прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вважає винесену постанову відносно нього протиправною.

Таким чином, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Звернув увагу, що всупереч тому що відповідачу було відомо про його місце знаходження у тренінговому центрі, кореспонденцію було направлено за його місцем реєстрації.

Про оскаржувану постанову він дізнався лише 25.02.2025 коли її отримали його рідні за місцем реєстрації, що підтверджується відповідною роздруківкою руху поштового відправлення.

Таким чином, він вимушений просити суд про поновлення строку на оскарження винесеної постанови.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті.

21 березня 2025 року до канцелярії Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на адміністративний позов.

У відповіді на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що даний позов не може бути задоволений, виходячи з наступних обставин.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в особливий період порушив правила військового обліку, передбачені ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме несвоєчасно став на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_1 після зміни місця проживання під час воєнного стану. Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. Адже згідно заяви від 01.03.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 знявся з обліку в другому відділі у зв`язку зі зміною свого місця проживання (зазначено, що вибуває у АДРЕСА_2 ) та повинен був стати на облік у іншу місцевість у 7- денний термін згідно чинного законодавства, але не став на облік в інший територіальний центр комплектування до того часу, поки його не доставили 06.02.2025 року працівники поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто твердження позивача у заяві щодо постановки на облік за місцем реєстрації лише в період з 10.03.2008 року по 29.08.2014 року не розглядається в даному випадку, адже має місце інша дата згідно його заяви від 01.03.2023 року та його подальші дії, що суперечать ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Звертають увагу, що не перебуваючи на обліку, особа вчиняла триваюче правопорушення, тобто перебувала в протиправному становищі до моменту постановки на облік.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. Триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 1 1.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.

06.02.2025 року військовозобов`язаний був доставлений працівниками поліції до другого відділу, був складений протокол про адміністративне правопорушення № 18/25 від 06.02.2025 року, військовозобов`язаний згідно довідки військово-лікарської комісії підлягав призову по загальній мобілізації та був мобілізований.

Свої персональні дані гр. ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення надавав добровільно. Громадянинові зокрема, було роз`яснено зміст статтей 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, також повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 11.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що було зафіксовано його підписом у відповідному місці протоколу. Позивачу було видано примірник протоколу, про що також свідчить підпис особи у відповідному місці в протоколі про його отримання.

Про своє неприбуття на розгляд справи по поважній причині військовозобов`язаний не повідомив, не заявляв клопотань про відкладення справи, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що зазначено в протоколі.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 у результаті розгляду справи, на підставі наявних доказів було винесено рішення по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17000 грн., постанова по справі йому була направлена супровідним листом за допомогою поштового зв`язку, про що свідчить квитанція про відправку рекомендованого листа та повернуте повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого позивач отримав листа з постановою 20.12.2024 року.

Враховуючи викладене, а також те, що гр. ОСОБА_1 своїми умисними діями, намагаючись уникнути відповідальності під час воєнного стану, достовірно знаючи, що діє незаконно, на основі вимог Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», керуючись Конституцією України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про загальну мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» здійснив правопорушення.

На підставі вище викладеного просить суд у задоволенні позову до відповідача про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подав клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі та не має змоги приймати участь у судовому розгляді, позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася про місце дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду подала відзив на позовну заяву в якій просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є громадянином України про що свідчить паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Онуфріївським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 04.03.2003 року /а.с. 3-4/та згідно відмітки на сторінці 12 «місце проживання » паспорту свідчить про те що, ОСОБА_1 , був знятий з реєстрації місця проживання 01.02.2008 року Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 від 10.03.2008 року /а.с. 4/.

Згідно військового квитка серія НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , слідує, що останній був мобілізований 29.08.2014 року та звільнений зі служби 06.09.2015 року та прийнятий на службу 06.02.2025 року відповідно до Указу Президента України № 741/2024 /а.с. 6/.

Відповідно до постанови № 18/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 11.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн /а.с. 7-8/.

У відповідності з поштовим трекінгом № 0700 від 03.03.2025 року лист з постановою вручено 25.02.2025 року /а.с. 9-10/.

Копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 09.06.2015 року підтверджується що, ОСОБА_1 , є учасником бойових дій /а.с. 11/.

Довідкою від 12.03.2025 року виданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УПРЕ ЦПМУ ДМС підтверджується, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 10.03.2008 року /а.с. 23-24/.

6 лютого 2025 року відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол № 18/25 про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП України /а.с. 36, на звороті/.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до протоколу № 18/25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в особливий період порушив правила військового обліку, передбачені ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме несвоєчасно став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 після знаття з військового обліку за місцем свого проживання.

Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_2 військовослужбовця ОСОБА_1 , останній був звільнений від служби на підставі Указу Президента України № 328/2015 року від 13.06.2015 року. При цьому ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП. Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Як вбачається з постанови № 18/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП від 11.02.2025 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , установив, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС Україн завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем повторно порушення правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Вимоги до постанови про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 283 КУпАП, мають бути дотримані уповноваженою особою при його складенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 лютого 2025 року, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи відбувся без його участі. При цьому позивачу стало відомо про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення 25.02.2025 року.

Обставини, що наведені позивачем в заяві про поновлення строків для звернення до суду є поважними, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, суд -

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 18/25 від 11.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складання судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях