Справа № 713/1964/25
Суддя: КИБИЧ І. А.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/1964/25
Провадження №2-а/713/32/25
РІШЕННЯ

іменем України

15.07.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кибича І.А., з участю секретаря судових засідань Козубовської-Кузик О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

У позові вказував, що 20.06.2025 року винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення №1230, відповідно до резолютивної частини якої його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн. Відповідно до описової та мотивувальної частин оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за неоновлення даних у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно. Оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасування, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У оскаржуваній постанові зазначено, що 20.06.2025 року на розгляд начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли матеріали адміністративної справи, зокрема і протокол №1230 про адміністративне правопорушення від 19.06.2025 року. Протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП складено солдатом ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але матеріали справи не містять доказів того, що солдат, який склав протокол уповноважений у відповідності до чинного законодавства на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210-1 КУпАП. Згідно п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. Відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ N?229422 від 25.11.2004 року він є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи. На даний час у нього є записи у медичній картці, які здійснені у 1993 році під час проходження ним ВЛК, які підтверджують те, що він у 1993 році по ст.39а Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, таким чином втратив статус військовозобов`язаного та звільнений від будь-яких військових обов`язків. При цьому в оскаржуваній постанові не зазначено коли його взято на облік, коли у виник статус військовозобов`язаного та на якій підставі, а також матеріали справи не містять витягів з його особової справи, які б підтверджували статус військовозобов`язаного. Матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували, що він є військовозобов`язаним та у період з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року відповідачем вживалися заходи щодо отримання його персональних відомостей в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Матеріали справи не місять передбачених законом умов, за яких він міг би бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 20.06.2025 року №1230 і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце слухання справи про що є відомості в матеріалах справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає постанову законною. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів того, що з його боку вживались будь-які активні дії для звірки персональних даних у відповідний період, а тому присутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не намагався скористатись мобільним застосунком Резерв+, відвідати ЦНАП або ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідний визначений законодавцем період. В свою чергу Постановою №1230 від 20 червня 2025 року чітко передбачено коли позивач зобов?язаний був оновити персональні дані та які саме відомості не були оновлені у відповідності до статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр військовозобов?язаних». В бездіяльності ОСОБА_1 вбачається порушення правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Беручи факт того, що порушення вчинене під час дії особливого періоду, який безперервно триває з 17 березня 2014 року, слід вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач. Жодна з баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти. З огляду на викладене інформаційно-комунікаційна взаємодія з іншими реєстрами та базами даних не дає змоги отримати персональні дані зазначені в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а отже примітка до положень статей 210, 210-1 в даних правовідносинах не підлягає застосуванню. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , необхідно відмовити, позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №1230 від 20 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Згідно фабули: 19.06.2025 року військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушив правила мобілізаційного законодавства, а саме: протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Згідно ст.7 п.7, пп. 7-1, пт. 17, пт. 17-1, пп.34. ЗУ «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних належать відомості про наявність права на відстрочку під час мобілізації, та відомості про результати медичних оглядів що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, місце проживання та місце перебування, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є порушником військового-обліку з 27.12.2024 року. Відповідно до постанови КМУ 1487 було направлено звернення до органів національної поліції Е981113. Запит до реєстрів та баз даних не дав змоги отримати інформацію щодо персональних даних зазначених в ст.7 ЗУ «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме пп 7, пт.7-1, пп. 17-1, пп.34. Запити до реєстрів були надіслані 19.06.2025 року та є в матеріалах справи. Запит до реєстру ПФУ не надав інформації про інвалідність особи, а також працевлаштування, зокрема не вдалося отримати інформацію про актуальні засоби зв`язку військовозобов`язаного та відомості про наявність права на відстрочку. ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні дані в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно. Докази на підтвердження вчинення ним будь яких активних дій у відповідний період не надавав. Раніще до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являвся, право на відстрочку в особливий період під час мобілізації не оформляв.

Вважаючи протиправною зазначену постанову, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи, у нього є записи у медичній картці, які здійснені у 1993 році під час проходження ним ВЛК, які підтверджують те, що він у 1993 році по ст.39а Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, таким чином втратив статус військовозобов`язаного та звільнений від будь-яких військових обов`язків.

На підтвердження вказаних обставин подав копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія МСЕ №229422 від 25.11.2004 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи.

Норми закону застосовані судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію регулює Закон України «Про оборону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 N 2232-XII, Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Порядку ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити медичний огляд та лікування в лікувально - профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період визначені приписами ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період визначені приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Наведені норми визначають різні склади правопорушень та є бланкетними, і при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку, законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та запровадження в Україні особливого періоду.

Як встановлено зі змісту оскаржуваної постанови, позивач протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України "Про загальну мобілізацію", не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1230 від 19.06.2025 року і оскаржуваної постанови №1230 від 20.06.2025 року, позивач своїми протиправними діями (бездіяльністю) порушив вимоги Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Однак, в оскаржуваній постанові не розкрито склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 210-1 КУпАП, яка ставиться в вину позивачу.

Таким чином, відповідач в оскаржуваній постанові невірно кваліфікував дії позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП, що тягне за собою її скасування.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд, також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч.1 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова №1230 від 20 червня 2025 року винесена відповідачем - начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП.

Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Що стосується вимог до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки належним відповідачем у даних правовідносинах є орган державної влади ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не особа, яка є начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у трудових відносинах та здійснює від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 розгляд справ про адміністративні правопорушення.

На підставі ч.2 ст.19, 65 Конституції України, ст.ст.7, 9, 210-1 ч.3, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 №1230 від 20.06.2025 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 (Шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 .

Відповідачі - ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 .

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 .

Суддя Іван КИБИЧ