Справа № 340/4971/24
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 липня 2025 року

м. Київ

справа №340/4971/24

адміністративне провадження № К/990/22875/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів - Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гіріч Юлії Петрівни на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №340/4971/24 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25 липня 2024 року звернулась до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 3985-к від 04 липня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та виплатити компенсацію за вимушений прогул у сумі 14772,30 грн;

- визнати протиправним та скасувати запис № 30 про звільнення із посади, внесений 05 липня 2024 року до трудової книжки;

- внести зміни до довідки про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 № 12.6-19/356, складеної 03 липня 2024 року, а саме, відповідно до висновків за результатами спеціальної перевірки, визнати ОСОБА_1 такою, що пройшла спеціальну перевірку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 3985-к від 04 липня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 06 липня 2024 року. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 липня 2024 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 54 948,19 грн. Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді з 06 липня 2024 року. Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 19 366,99 грн. у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року задоволено апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №340/4971/24 та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2025 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2025 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі частини другої статті 332 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

28 травня 2025 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гіріч Юлії Петрівни на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №340/4971/24.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному кладу суду від 28 травня 2025 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Білак М.В., судді: Желєзний І.В., Мацедонська В.Е.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2025 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Білак М.В., судді: Мацедонська В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гіріч Юлії Петрівни на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №340/4971/24 залишено без руху. Надано заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а саме для надання до суду клопотання (заяви) про поновлення процесуального строку, із зазначенням поважних і об`єктивних причин його пропуску та надати докази, що їх підтверджують, уточнену касаційну скаргу, докази надсилання касаційної скарги відповідачу. Роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

На виконання вимог ухвали Суду представником позивача через підсистему «Електронний суд» надіслано заяву про усунення недоліків, до якої додано касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №340/4971/24 (у новій редакції), клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та квитанцію №3829280.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження скаржник зазначає, що з моменту ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного суду від 23 січня 2025 року, в межах строку на касаційне оскарження було подано дві касаційні скарги 06 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року. Ці касаційні скарги повернуто, посилаючись на їх необґрунтованість. Потім було подано ще дві касаційні скарги вже поза межами строку на касаційне оскарження, але суд їх повернув. Враховуючи такі обставин, вважає, що позивачем докладено максимально зусиль для дотримання строків на звернення за захистом до суду.

Верховний Суд зазначає, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що касаційна скарга позивача неодноразово поверталася їй у зв`язку з недотриманням нею вимог статей 328 і 330 КАС України щодо належного викладення підстав касаційної скарги, тобто неналежного оформлення касаційної скарги.

При цьому, приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Верховний Суд повторно зазначає, що повернення касаційної скарги не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Також колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку подавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Також Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не е абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»)

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним: воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (N°32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява N°45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява N°23436/03).

Суд також зазначає, що у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, на яку посилається представник позивача у клопотанні, як підставу для поновлення строку в цій справі, суд зробив висновок про те, що позивач у цій справі був учасником бойових дій, а тому вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав із поважних причин. Таким чином, висновки суду у справі №500/1912/22 щодо оцінки обставин не є релевантними до цих правовідносин.

Отже, зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження, вказані представником позивача причини пропуску строку касаційного оскарження не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі та які б могли зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, представником позивача не виконано вимоги ухвали Суду від 16 червня 2025 року в частині надання доказів направлення копії касаційної скарги відповідачу, оскільки згідно квитанції №3829280 касаційна скарга у новій редакції направлена позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними, зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Гіріч Юлією Петрівною, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гіріч Юлії Петрівни на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №340/4971/24 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

В.Е. Мацедонська

Ж.М. Мельник-Томенко