Справа № 320/9403/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Справа№320/9403/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Державна судова адміністрація звернулась до суду (з урахуванням уточнень) із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 03.10.2024 ВП № 75763641.

В обґрунтування позову (уточненого) зазначено, що штраф у межах виконавчого провадження за невиконання судового рішення може бути накладено за умови невиконання боржником рішення без поважних причин. Позивач зазначив, що у державного виконавця не було підстав прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу на ДСА України, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження до ДСА України не надходила.

Крім цього, як зазначено у позові, виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання. Резолютивною частиною рішення суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, що виконується у межах виконавчого провадження № 75763641, зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», для проведення нарахування судді Селидівського міського суду Донецької області Капітонову Віктору Ігоревичу суддівської винагороди. У зв`язку з цим виконання зазначеного рішення суду має здійснюватися органами Казначейства виключно за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

У наданій до суду заяві від 08.07.2025 позивач додатково зауважив, що ДСА України неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150. Однак, Міністерством фінансів України такі пропозиції не були підтримані, оскільки у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії. Отже, ДСА України вживала/вживає всіх можливих заходів для виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, зокрема в частині зобов`язання ДСА України здійснити фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150.

Відповідач надав до суду відзив на позов, за змістом якого із позовом він не погоджується, вважає його необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 75763641 направлена до електронного кабінету ДСА України відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з якою документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. У ДСА України, як у державного органу наявний електронний кабінет в системі ЄСІТС. Відповідно до повідомлення № 1469747 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 12.08.2024 АСВП № 75763641 доставлено до електронного кабінету позивача ( Державна судова адміністрація України) 12.08.2024 о 10:39:32. Тобто, з 12.08.2024 Державна судова адміністрація України обізнана про відкриття виконавчого провадження № 75763641. Протягом чотирьох тижнів боржник рішення суду не виконав, до державного виконавця з заявою про поважність причин невиконання рішення суду не звертався. ДСА України не надало також доказів звернення з бюджетним запитом (поданням) до Вищої Ради правосуддя, до якого включено недоплачена суддівська винагорода ОСОБА_1 . Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 14.04.2025 відмовлено у забезпечення позову, позов залишено без руху. Ухвалою від 28.04.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (письмового провадження). Ухвалою від 14.07.2025 позивачу поновлено строк звернення до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, яке набрало законної сили 30.06.2024, зокрема, зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», для проведення нарахування судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 включно, обчисленої відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01.01.2023 ст. 7 Закону № 2710 і становить 2 684,00 грн, з урахуванням доплати за вислугу років 30%, та проведення її виплати з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум, а також для проведення нарахування суддівської винагороди за період з 01.01.2024 по 29.02.2024 включно, обчисленої відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01.01.2024 ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн, з доплатою за вислугу років 30%, а також матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік, та проведення її виплати з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум.

28.06.2024 судом видано стягувачу, ОСОБА_1 , відповідний виконавчий лист.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.08.2024 відкрито виконавче провадження (ВП) № 75763641 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, надано боржнику (Державній судовій адміністрації України) 10 робочих днів на виконання судового рішення.

Згідно з наданим суду відповідачем повідомлення № 1469747 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС, документ «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 12.08.2024 АСВП № 75763641 доставлено до електронного кабінету позивача ( Державна судова адміністрація України) 12.08.2024 о 10:39:32.

09.09.2024 відповідачем прийнято у ВП № 75763641 постанову про накладення на позивача штрафу від на суму 5100 грн на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» через невиконання без поважних причин рішення суду.

03.10.2024 відповідачем прийнято постанову про накладення на позивача штрафу від на суму 10 200 грн на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» через невиконання без поважних причин рішення суду.

Згідно з наданим суду відповідачем повідомлення № 2343109 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС, документ «Постанова про накладення штрафу» від 03.10.2024 АСВП № 75763641 доставлено до електронного кабінету позивача « Державна судова адміністрація України» 03.10.2024 о 23:44:28.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Разом із цим завершальною стадією судового провадження є примусове виконання судових рішень.

Відповідно до частини статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Частиною 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Стаття 75 вказаного Закону визначає відповідальність за невиконання рішення, зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець наділений правом накладення на боржника штрафу у разі невиконання боржником рішення суду виключно за відсутності поважних причин для такого невиконання.

Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Також суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення, створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання.

Отже, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що підставою для накладення штрафу на позивача стало невиконання ним рішення суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, яке набрало законної сили 30.06.2024, зокрема, в частині фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», для проведення нарахування судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 включно.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" затверджено видатки в розмірі по 10,0 млн гривень на рік.

ДСА України листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24 та від 11.10.2024 № 11-19998/24, від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11-4566/25, від 07.04.2025 № 11-6770/25 та від 12.05.2025 № 11-9437/25 зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" через перебування на виконанні численних виконавчих документів, що стосуються виконання рішень судів щодо стягнення, зокрема, недоотриманої суддівської винагороди.

Позивач повідомляв Комітет Верховної Ради України зазначеними листами про зростаючу заборгованість, що становила, зокрема, у 2025 році - 157,7 млн гривень, та продовжувала зростати.

Згідно з отриманими позивачем відповідями від 06.08.2024 № 08020-09-6/23061, від 24.10.2024 № 08020-09-6/30749, від 02.04.2025 № 08020-01-2/9609, від 09.05.2024 № 08020-01-2/14939, від 17.02.2025 № 08020-01-2/5032, від 09.05.2024 № 08020-01-2/14939, від 23.05.2025 № 08020-09-6/14832, від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313 Міністерством фінансів України пропозиції позивача щодо збільшення видатків бюджетів на 2024, 2025 роки не підтримані.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність поважних причин, що перешкоджали Державній судовій адміністрації України станом на дату прийняття оскаржуваної постанови з незалежних причин виконати рішення суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24 у повному обсязі, які нівелюють висновки державного виконавця про наявність правових підстав для притягнення боржника до відповідальності у виконавчому провадженні у вигляді штрафу.

Згідно з статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, боржником вжито визначених законом заходів з метою виконання рішення суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24.

Щодо посилань позивача на неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження № 75763641 оскільки вона не надходила поштою, а отже необізнаність про це виконавче провадження та відсутність можливості, в тому числі, через це виконати рішення суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, то суд їх не приймає та звертає увагу на надані відповідачем докази доставки цієї постанови від 12.08.2024 до електронного кабінету позивача « Державна судова адміністрація України» 12.08.2024 о 10:39:32 (повідомлення № 1469747). Позивачем не спростовано доводи відповідача.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 1404-VIII документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

Оскільки позивач є органом державної влади та має зареєстрований кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, то він вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Посилання позивача на те, що рішення має виконуватись органом казначейства суд до уваги також не бере, оскільки відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Водночас, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 200/1609/24, яке набрало законної сили 30.06.2024, не встановлює стягнення з позивача коштів за бюджетною програмою за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», а зобов`язує Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених цією бюджетною програмою.

При цьому, за цим судовим рішенням окремо зобов`язано саме Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, а не позивача, нарахувати та виплатити судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 включно.

Водночас, зважаючи на те, що невиконання судового рішення позивачем у повному обсязі відбулось з незалежних від нього причин, які є поважними у розумінні Закону № 1404-VIII, що не було перевірено відповідачем під час прийняття спірної постанови, то вказане виключає можливість накладення штрафу на боржника. Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

З огляду на таке, позові вимоги про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 03.10.2024 ВП № 75763641.

Згідно з ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене сплачений позивачем при поданні позову судовий в сумі 2 422,40 грн підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи наведене, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Бюджетного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 250, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 03.10.2024 ВП № 75763641 про накладення штрафу на Державну судову адміністрацію України.

Стягнути з бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Державна судова адміністрація України (позивач) 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ;

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач) 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, .

Суддя А.С. Михайлик