Справа № 460/5855/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5855/24 пров. № А/857/32151/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Заверухи О.Б., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Нор У.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 20 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 у 2022-2023 роках до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку пенсії позивача;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови відповіддю від 27 травня 2024 року №39/803 надати довідку Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 до ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до судового рішення від 16 жовтня 2023 року по справі №460/19338/23 для перерахунку пенсії позивача;

зобов`язати відповідачів надати довідку Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для надсилання її до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 460/5855/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що частина позовних вимог стосується виконання рішення в справі №460/19338/23, а тому не підлягають задоволенню.

Окрім того, на виконання судового рішення у справі №460/16055/21 Військова частина НОМЕР_1 листом від 03 квітня 2023 року за №501/26/202 повідомила та надала позивачу довідку Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060.

Отже у позивача була наявна довідка Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 і така долучена до матеріалів справи.

При цьому суд звернув увагу, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Водночас до моменту отримання належної довідки про грошове забезпечення в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Отже, позивач міг звернутися до пенсійного органу з відповідною заявою про перерахунок пенсії та долучити до неї довідку Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060, однак не зробив цього. А тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який не погодився з таким рішенням суду першої інстанції. Вважає, що позовні вимоги у цій справі не стосуються виконання рішення у справі №460/19338/23, оскільки відповідачі не є стороною у зазначеній справі.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права з неправильним тлумаченням закону.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Як встановлено судом, позивач з 24 червня 2016 року перебуває на обліку у Головноиу управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

12 грудня 2022 року Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду в справі №460/16055/21 виготовлено довідку №36/1060 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці, які передують даті звільнення з військової служби.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі №460/19338/23, яке набрало законної сили 25 січня 2024 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 24 червня 2016 року по 31 березня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про надання інформації щодо виконання рішення суду у справі №460/19338/23.

У відповідь на звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що рішення суду у справі №460/19338/23 не виконано, оскільки відсутній оригінал довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12 грудня 2022 року №36/1060.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання до ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до судового рішення від 16 жовтня 2023 року у справі №460/19338/23 довідки від 12 грудня 2022 року №36/1060 для надсилання її до Головного управління Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

У відповідності до матеріалів справи позивач при звернення до суду із цим позовом фактично просить суд зобов`язати відповідачів виконати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №460/16055/21, відповідно до якого визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці, які передують даті звільнення, та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці, які передують даті звільнення з військової служби.

На виконання вказаного рішення суду 12 грудня 2022 року відповідачем було виготовлено довідку за №36/1060, яку відповідно до заявлених вимог у цій справі позивач просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 скерувати до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку пенсії позивача.

Разом із тим, як видно з рішення суду у справі №460/16055/21, суд зобов`язував Військову частину скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу зазначених законодавчих норм видно, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та від 16 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судових рішень позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16, від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Частиною 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи за правилами адміністративного судочинства. З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у даній справі.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 238, 243, 311, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 460/5855/24 та провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді О. Б. Заверуха
В. Я. Качмар