Справа № 420/13976/25
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 19.07.2017 року по 11.04.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року виплаченої 11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 19.07.2017 року по 11.04.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року виплаченої 11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3991,10 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 15.06.2018 року у загальній сумі 33823,36 грн., що підтверджується банківською випискою. Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі №420/16378/24, військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено 33 823, 36 грн. та 2 091,82 грн., що підтверджуються платіжною інструкцією від 09.04.2025 №1058 та платіжною інструкцією від 28.03.2025 №937. Індексація заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці і не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а лише вираховується з його фактичної грошової суми, що прямо передбачено чинним законодавством, зокрема, ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII. У свою чергу, зважаючи на те, що індексація не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури, слід дійти висновку, що у позивача відсутнє право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з нібито несвоєчасною виплатою йому індексації грошового забезпечення.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Одеського адміністративного суду від 22.02.2022 року у справі №420/27549/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року.

27.04.2024 року на виконання рішення Одеського адміністративного суду від 22.02.2022 року у справі №420/27549/21 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2016 року у сумі 2690,96 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%.

Не погоджуючись із застосованим відповідачем базовим місяцем та як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач повторно звернувся до суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року включно, а саме за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року включно індексацію грошового забезпечення в сумі 27069,90 грн. та за період з 01.03.2018 року по 15.06.2018 року «індексацію-різницю» в сумі 3991,10 грн. на місяць у загальній сумі 13968,85 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 33823,36 грн., що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

Компенсація втрати частини доходу позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

За приписами ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсію.

Згідно із статтею 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошового забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

В силу приписів пункту 1 Порядку №159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п. 2 Порядку №159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що положення Закону № 2050-III та Порядку № 159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Разом з тим, за приписами Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Тобто, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26.02.2020 у справі №826/8319/16, від 31.03.2020 у справі № 817/621/18, від 20.05.2020 у справі №815/2454/18, від 12.05.2022 у справі № 815/3998/16.

Суд встановив, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24, яка набрала законної сили 29.11.2024 року, відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення 11.04.2025 року.

При цьому, як вказав вище суд, право на компенсацію позивач набув після набрання законної сили судовим рішенням, тобто 30.11.2024 року, а тому посилання позивача на те, що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 19.07.2017 року є безпідставним та помилковим.

Оскільки, виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду по справі № 420/16378/24 відповідачем проведено лише 11.04.2025 року, наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 30.11.2024 року по 10.04.2025 року.

При цьому посилання відповідача на те, що несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення не є підставою для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати є помилковими, оскільки відповідно до ст. 1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто індексація грошового забезпечення є доходом, який не носить разовий характер, а тому несвоєчасність її виплати є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 30.11.2024 року по 10.04.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року виплаченої 11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період 30.11.2024 року по 10.04.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 15.06.2018 року виплаченої 11.04.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №420/16378/24.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄРДПОУ: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 16.07.2025 року.

Суддя Н.В. Бжассо