Справа № 758/783/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Будзан Л.Д.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Справа № 758/783/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови та закриття провадження у справі

про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), в якому просив:

- скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3833947 від 11.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУПАП у зв??язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова є, на його думку, протиправною, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху України, а правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності не підтверджується належними і допустимими доказами. Зокрема, Позивач стверджував, що поліцейський не назвав своє прізвище та посаду, а фіксування правопорушення здійснювалося на особистий мобільний телефон, що не передбачено положеннями Інструкції від 18.12.2018 №1026.

Крім того, Позивач зазначав, що йому не було надано можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Також з Відповідача на користь Позивача стягнуто судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем, у визначені процесуальні строки, не надано до суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення Позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис, тощо).

Відтак, суд прийшов до висновку, що Відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що Позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Разом з тим Апелянт стверджує, що надав відзив та докази вчинення правопорушення у строки, встановлені судом.

Також Апелянт вважає, що судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, стягнуті судом, не є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Представником Позивача подано відзив на апеляційну скаргу у якому просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Крім того, зазначає, що посилання Відповідача на те, що матеріали справи ними отримані 13.02.2025, не заслуговують на увагу. Відповідачем, у визначені процесуальні строки, не надано до суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення.

Також представник Позивача наполягає на тому, що суд правильно встановив наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Відповідно до частин першої - третьої статті 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11 січня 2025 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону полку-1 Управління патрульної поліції в м. Києві капралом поліції Кубинець Владиславом Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3833947, якою прийнято рішення до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У вказаній постанові зафіксовано, що 11.01.2025 09:49:59 ОСОБА_1 в м. Київ по просп. Європейського Союзу, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив 8.7.3.е. Правил дорожнього руху.

У графі «До постанови додаються» зазначено «Відео з бодікамери 477765, 476497».

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що факт вчинення Позивачем порушення ПДР України, а саме п. 8.7.3 «е», зафіксований безпосередньо у постанові серії ЕНА № 3833947 від 11.01.2025 про накладення адміністративного стягнення /т.1 а.с.17/.

Крім того факт вчинення Позивачем означеного порушення ПДР України додатково підтверджується відеозаписом, наданим Відповідачем разом з його відзивом на позовну заяву в суді першої інстанції, посилання на які також відображено у спірній постанові.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд помилково не прийняв до розгляду надані Відповідачем докази. Строк на їх подання ДПП не пропущено з огляду на те, що ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.01.2025 ДПП було отримано лише 13.02.2025.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі є спеціальним принципом адміністративного судочинства, який не притаманний іншим видам судочинства, який передбачає активну участь суду, зокрема у збиранні доказів у справі. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує, в першу чергу, тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що в межах цієї справи судом першої інстанції не зроблено.

Разом з тим, усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи , колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з відеозапису події правопорушення, зафіксованого на портативний відеореєстратор, жовтий сигнал світлофору увімкнувся задовго до того, як Позивач почав здійснювати маневр, а відтак ОСОБА_1 мав можливість зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування. Втім, Позивач продовжив рух та перетнув стоп-лінію на червоний сигнал світлофору.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно пункті 8.7.3. ґ та 8.7.3.е ПДР, як червоний, так і жовтий сигнал світлофора забороняє рух.

Отже, безпідставними є доводи Позивача про те, що ним не вчинено правопорушення за яке його й було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи Позивача про те, що подія правопорушення була зафіксована з порушенням вимог Інструкції №1026, оскільки відеофіксація здійснена на власний мобільний телефон поліцейського, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відеозапис було здійснено поліцейським саме на відеореєстратор, встановлений на службовому транспортному засобі. Водночас, з метою відтворення відеозапису та ознайомлення з ним Позивача під час розгляду справи, поліцейським було завантажено відеодокази на телефон, що не є порушенням в частині збирання доказів суб`єктом владних повноважень. Більш того, на пропозицію поліцейського ознайомитися з відео безпосередньо з відеореєстратора у службовому автомобілі Позивач відмовився, що підтверджуються наявними у матеріалах справи відеозаписами з бодікамер 477765, 476497.

Отже, відеоматеріали з місця події, що були долучені Відповідачем до матеріалів справи, пояснення водія, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сукупності є доказами в адміністративній справі які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 діяння.

При цьому колегія суддів ураховує правові висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», відповідно до яких будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Посилання Позивача на порушення Відповідачем його права на правову допомогу, а також порядок розгляду справи, судова колегія вважає безпідставними, оскільки зі змісту наявних у матеріалах справи відеозаписів убачається, що інспектором поліції роз`яснено ОСОБА_1 статтю 268 КУпАП, якою регламентовано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, Позивачу було надано можливість скористатися правничою допомогою безпосередньо під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, втім Позивач відмовився.

Принагідно, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП України. Підстави для перенесення розгляду справи нормативно не передбачені.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

За таких обставин судова колегія вважає, що докази порушення Відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні

Перевіряючи всі доводи учасників справи, колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана Позивачем постанова серії ЕНА № 3833947 від 11.01.2025 є правомірною і підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, судом першої інстанції ухвалено рішення за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у справі - скасуванню, а позов - залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, відшодуванню не підлягають з огляду на кінцевий результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у справі - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 14 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев