Справа № 320/46888/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

15 липня 2025 року Справа № 320/46888/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", Товариство з обмеженою відповідальністю "О-Газ" про визнання протиправними дій, скасування наказу та визнання недійсним спеціального дозволу,-

ВСТАНОВИВ:

Заступником Генерального прокурора подано позов з вимогами (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 29.07.2024):

визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо державної реєстрації робіт початкової геолого-економічної оцінки запасів вуглеводнів Тисівської ділянки Івано-Франківської області за формою №3-гр за №У-18-323/1;

визнати протиправними дії Державної комісії України по запасах корисних копалин і Державної служби геології та надр України щодо розгляду матеріалів початкової геолого-екологічної оцінки перспективних ресурсів вуглеводнів Тисівської площі та скасувати рішення засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин, оформлене протоколом від 29.11.2018 №4607;

визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 27.12.2018 №521 у частині надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" спеціального дозволу на користування надрами;

визнати недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами від 29.12.2018 №4963, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", вид користування геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка родовища вуглеводнів, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислові розробка родовища).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 3 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 4 вересня 2024 року о 09:30 год.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2024 року прийнято до розгляду заяву прокурора про зміну предмета позову від 29.07.2024, якою визначено нову вимогу визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо державної реєстрації робіт початкової геолого-економічної оцінки запасів вуглеводнів Тисівської ділянки Івано-Франківської області за формою №3-гр за №У-18-323/1.

У підготовчому засіданні 4 вересня 2024 року відкладено розгляд справи до 9 жовтня 2024 року о 10:00 годині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "О-Газ" до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

У підготовчому засіданні 9 жовтня 2024 року відкладено розгляд справи до 13 листопада 2024 року о 10:00 годині.

У підготовчому засіданні 13 листопада 2024 року судом оголошено перерву до 28 листопада 2024 року об 11:00 годині.

У підготовчому засіданні 28 листопада 2024 року відкладено розгляд справи до 11 грудня 2024 року о 14:00 годині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року задоволено заяву адвоката Кротюка О.В. про відвід судді Донця В.А., відведено суддю Донця В.А. від розгляду адміністративної справи №320/46888/23, передано адміністративну справу №320/46888/23 для визначення іншого складу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 суддею Кочановою П.В. прийнято до провадження справу №320/46888/23, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обгрунтування якого зазначено, що підстави для звернення з цим позовом до суду виникли після отримання Офісом Генерального прокурора інформації та матеріалів від Івано-Франківської обласної ради, наданих листом від 23.06.2023 № 12-163/546/174 (вх. № 11687-23 від 28.06.2023). Вказаним листом Івано-Франківська обласна рада повідомила органи прокуратури про погодження надання ТОВ «Газовидобувна група» у користування ділянки надр, про що нею за результатами розгляду матеріалів, направлених Держгеонадрами, прийнято рішення від 21.12.2018 № 1041-26/2018. Разом із цим, листом обласна рада направила копії документів, у тому числі заяву ТОВ «Газовидобувна група» про видачу без аукціону спеціального дозволу на користування надрами з метою проведення геологічного вивчення нафтогазоносних надр, дослідно-промислової розробки родовищ із подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка) на підставі проведення ним апробації за власні кошти. При цьому, зазначає що до отримання 28.06.2023 листа Івано-Франківської обласної ради Офіс Генерального прокурора не володів інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням спірного спеціального дозволу, та лише після опрацювання інформації, Офісом Генерального прокурора прийнято рішення про звернення до суду з цим позовом.

Отже, факт порушення інтересів держави встановлено Офісом Генерального прокурора 28.06.2023, а тому процесуальний строк для звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Матеріали справи містять клопотання Державної комісії України по запасах корисних копалин від 28.03.2024 року про залишення позовної заяви без розгляду оскільки вважає, що позовна заява прокурора подана до суду поза межами строку звернення до суду.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначає, що протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювались на сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" та перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022. Оскаржуваний протокол ДКЗ № 4607 не був виключенням. Більш того, на офіційному сайті Держгеонадр міститься інформація від 30 квітня 2020 р., 2 червня 2020 р., 25 червня 2020 р. та від 25 вересня 2020 р., що у рамках політики відкритості та прозорості геологічної інформації (open door policy), що реалізується спільно із Міністерством енергетики та захисту довкілля, триває оприлюднення протоколів Державної комісії по запасах корисних копалин. За цими ж посиланнями міститься інформація щодо оприлюднення Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України"; входить до сфери управління Держгеонадр та розміщує у відкритому он-лайн доступі на своєму офіційному веб-сайті геологічну інформацію), протоколів ДКЗ та перебування їх у відкритому і безкоштовному доступі.

Також, на офіційному сайті Івано-Франківської обласної ради оприлюднено рішення двадцять шостої сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської обласної ради від 21.12.2018 № 1041-26/2018 щодо погодження надання товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" у користування ділянки надр. При цьому, Наказ Держгеонадра від 27.12.2018 № 521 "Про надання спеціальних дозволів на користування надрами" оприлюднений на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі архів наказів за 2018 рік, доступ до якого є і на теперішній час. Також, відомості щодо наявності та чинності спеціальних дозволів на користування надрами розміщувались у відкритому доступі на веб-сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну.

Також, наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 05.09.2022 № 342 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.10.2022 за № 1302/38638 та набрав чинності 04.11.2022 р.), затверджено Порядок функціонування електронного кабінету надрокористувача та можливість ознайомитись з інформацією щодо наявності та чинності спеціальних дозволів на користування надрами через Електронний кабінет, функціонування якого забезпечується відповідним нормативним актом, у органів прокуратури була, починаючи з листопада 2022 року.

Вважає посилання позивача на отримання 28.06.2023 р. інформації та матеріалів від Івано-Франківської обласної ради, не може вважатися поважною підставою щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій.

Окрім того, запитом Офісу Генерального прокурора № 12/2-35ВИХ-21 до Держгеонадра, витребувано у строк до 17.06.2021 р. надати, зокрема, перелік суб`єктів господарювання, у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки. Держгеонадра у відповідь на запит надано відповідний перелік суб`єктів господарювання, серед яких значилось і ТОВ "Газовидобувна група". Таким чином, Офіс Генерального прокурора принаймні з 17.06.2021 року був обізнаний про те, що ТОВ "Газовидобувна група" отримало спеціальний дозвіл на користування надрами "за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки".

Також, зазначено, що ТОВ "Газовидобувна група" фігурувало у кримінальному провадженні № 0001655, що відкрите 07.11.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального Кодексу України. З ухвал (які є у вільному доступі) Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 р. та 26.11.2021 р. у справі № 752/166/20 (провадження № 1- кс/752/4307/21, № 1-кс/752/9542/21), якими продовжувались строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 (розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, погоджене прокурором Київської міської прокуратури), вбачається, що органами досудового розслідування проведено аналіз обставин надання спеціальних дозволів, у т. ч. ТОВ "Газовидобувна група".

Враховуючи викладене, Державна комісія України по запасах корисних копалин вважає, що позивачем не надано обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження рішень та спеціального дозволу на користування надрами, крім того, не надано доказів, які підтверджують існування об`єктивних обставин, що перешкоджали органам прокуратури отримати відомості на підставі яких подано позовну заяву в межах цієї справи.

3 квітня 2024 року, Державною службою геології та надр України подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване пропуском позивачем строку звернення до суду.

Так, в обгрунтування заяви зазначає, що інформація про те, що ТОВ «Газовидобувна група» отримало спеціальний дозвіл на видобування корисних копалин була відома органам прокуратури, зокрема Офісу Генерального прокурора, ще мінімум у червні 2021 році, а підпорядковані прокуратури були повідомлені про обставини отримання спеціального дозволу ТОВ «Газовидобувна група» Офісом Генерального прокурора. Листом № 9897/01/02-21 від 17.06.2021 від Держгеонадра до Офісу Генерального прокурора надано перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, серед яких є інформація щодо ТОВ «Газовидобувна група». При цьому, позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до Держгеонадра та ДКЗ, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу ДКЗ та спеціального дозволу, раніше ніж у 2023 році. Інформація про спеціальні дозволи на користування надрами (дійсні, недійсні та тимчасово припинені) та протоколи ДКЗ до 24.02.2022 містилася у відкритому доступі на сайті ДНВП «Геоінформ України» і позивач мав достатньо часу, щоб дізнатися про будь-які спеціальні дозволи, видані ТОВ «Газовидобувна група», а також Протокол ДКЗ, на підставі якого було видано оскаржуваний спеціальний дозвіл. Накази Держгеонадр про видачу спеціальних дозволів на користування надрами та копії спеціальних дозволів досі знаходяться у відкритому доступі на офіційному сайті Держгеонадр.

Також, інформація про спеціальні дозволи на користування надрами (дійсні, недійсні та тимчасово припинені) до 24.02.2022 містилася у відкритому доступі на сайті ДНВП «Геоінформ України», скан-копії всіх спеціальних дозволів разом з угодами про умови користування надрами були опубліковані на сайті Держгеонадра, позивач, починаючи з 29.12.2018 (дата видачі спеціального дозволу на користування надрами № 4363) мав достатньо часу, щоб дізнатися про спеціальний дозвіл, який був виданий ТОВ «Газовидобувна група». Також у 2020 році в рамках політики відкритості та прозорості геологічної інформації (open door policy), що реалізується Державною службою геології та надр України спільно із Міністерством енергетики та захисту довкілля, було ініційовано оприлюднення протоколів Державної комісії по запасах корисних копалин. Отже, протоколи ДКЗ як мінімум з травня 2021 року і до 24.02.2022 (у зв`язку із військовим станом ДНВП «Геоінформ України» тимчасово призупинив доступ до публічних реєстрів та баз даних) знаходилися у відкритому доступі на сайті ДНВП «Геоінформ України».

На переконання Держгеонадр позивач пропустив встановлений законом строк звернення до адміністративного суду.

18 квітня 2024 року, позивачем подано до суду заперечення на клопотання представника Державної комісії України по запасах корисних копалин, в яких зазначає, що обгрунтування поважності причин пропуску Офісом Генерального прокурора строку звернення до суду з вказаним позовом зазначено у заяві про поновлення пропущеного строку від 13.09.2023 № 12/1/1-76401вих-23№12/1/1-45028-23, яку подано разом з позовом. При цьому, зазначає, що факти проведення засідання колегією ДКЗ, видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, як і їх оприлюднення, не надають прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними), таке право виникає лише в разі встановлення порушення або рушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Підставою для пред`явлення вказаного позову, зокрема, стало встановлення порушення інтересів держави через державну реєстрацію Держгеонадрами 20.09.2018 робіт за формою № 3-гр за № У-18-323/1, апробування у подальшому на засіданні колегії ДКЗ поточних і початкових прогнозних ресурсів вільного газу та конденсату за відсутності у ТОВ «Газовидобувна група» спеціального дозволу на користування надрами. Для цього було необхідним не тільки опрацювати зміст протоколу колегії ДКЗ від 29.11.2018 № 4607, а й з`ясувати, на якій підставі Держгеонадрами здійснено реєстрацію робіт за формою № 3-гр за № У-18-323/1. Це стало можливим лише за результатами вивчення усіх матеріалів, у тому числі і форми № 3-гр, яка не оприлюднювалася на офіційних сайтах Держгеонадр та ДКЗ.

Вважає безпідставними посилання на те, що строк звернення до суду починається з 07.11.2019, дати внесення до Єдиного реєстру розслідувань відомостей про кримінальне провадження 5, з огляду на те, що початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 від 07.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, не свідчить про обізнаність слідчого, прокурора, керівника органу прокуратури про відповідні порушення вимог законодавства та порушення інтересів держави. У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 від 07.11.2019 у Держгеонадрах та ДКЗ вилучено документи щодо подання, реєстрації, погодження, розгляду, видачі ТОВ «Газовидобувна група» спеціального дозволу на розробку, користування, видобування надр та інші документи з цього питання. Про те, що відповідні документи вилучено у ході розслідування кримінального провадження Офісу Генерального прокурора стало відомо із листа Держгеонадр від 04.09.2023 № 5142/03-4/2-23.

Також, вважає необгрунтованим твердження представника ДКЗ про те, що для органів прокуратури строк звернення до суду починається з червня 2021 року, з дати отримання інформації Держгеонадр на запит Офісу Генерального прокурора від 17.06.2021 №21/2-35вих-21, оскільки з наданого переліку не можливо було встановити наявність підстав для представництва органами прокуратури інтересів держави.

15 квітня 2024 року, представником Державної комісії України по запасах корисних копалин надана до суду відповідь на заперечення позивача на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що оскаржуваний протокол ДКЗ перебував у відкритому доступі з 06.10.2020 по 24.02.2022 р. , що в свою чергу свідчить про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про, так би мовити, порушення, зважаючи на рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 р. і наданий Держгеонадра перелік суб`єктів господарювання, у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки. При цьому, позивач мав можливість дізнатись про порушення інтересів, якщо не з моменту винесення, протиправних рішень, то хоча б після вилучення зазначених вище документів в межах кримінального провадження №0001655від 07.11.2019 р. Окрім того, з листа Офісу Генерального прокурора щодо запиту вбачається, що витребовувався саме "перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання…". Відповідно Держгеонадра надано відповідні переліки, зокрема, і щодо суб`єктів, "які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами" із зазначенням номерів та дат спеціальних дозволів на користування надрами.

4 червня 2024 року позивачем подана до суду уточнена позовна заява, в якій зокрема викладено обгрунтування підстав поновлення строку для звернення до суду. Зазначає, що підстави для звернення з цим позовом до суду виникли після отримання органами прокуратури інформації та матеріалів від Івано-Франківської обласної ради, наданих листом від 23.06.2023 №12-163/546/174(вх. № 11687-23 від 28.06.2023). До отримання вищевказаного листа Офіс Генерального прокурора не володів інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням того спеціального дозволу на підставі протоколу ДКЗ. Таким чином, протиправність дій ДКЗ та Держгеонадр, незаконність протоколу ДКЗ від 29.11.2023 № 4607 та спеціального дозволу від 29.12.2018 963 встановлена прокурором після 28.06.2023, тому процесуальний строк звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню. Також, зазначає, що у вказаному спорі має місце триваюче правопорушення, тобто проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.

22 липня 2024 року Державною комісією України по запасах корисних копалин подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду оскільки вважає, що позовна заява прокурора подана до суду поза межами строку звернення до суду.

Так, в обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювались на сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" та перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022. Оскаржуваний протокол ДКЗ № 4607 не був виключенням. Більш того, на офіційному сайті Держгеонадр міститься інформація від 30 квітня 2020 р., 2 червня 2020 р., 25 червня 2020 р. та від 25 вересня 2020 р., що у рамках політики відкритості та прозорості геологічної інформації (open door policy), що реалізується спільно із Міністерством енергетики та захисту довкілля, триває оприлюднення протоколів Державної комісії по запасах корисних копалин. За цими ж посиланнями міститься інформація щодо оприлюднення Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України"; входить до сфери управління Держгеонадр та розміщує у відкритому он-лайн доступі на своєму офіційному веб-сайті геологічну інформацію), протоколів ДКЗ та перебування їх у відкритому і безкоштовному доступі.

При цьому, ДКЗ листом від 21.03.2024 № 234/06-ВС звернулась до ДНВП "Геоінформ України" щодо надання інформації про дату розміщення у відкритому доступі в Інтернет, у т. ч. протоколу ДКЗ № 4607 (додаток 2). ДНВП "Геоінформ України" листом від 29.03.2024 № 01-1136 повідомило, що протокол ДКЗ № 4607 завантажено на сервер геологічного порталу 06.10.2020 р. Отже, доступ до протоколу ДКЗ № 3837 був відкритий з 06.10.2020 р. до 24.02.2022 р.

Окрім того, на офіційному сайті Івано-Франківської обласної ради оприлюднено рішення двадцять шостої сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської обласної ради від 21.12.2018 № 1041-26/2018 щодо погодження надання товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" у користування ділянки надр з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ) газу природного, конденсату, нафти Тисівської ділянки, розташованої на території Долинського району Івано-Франківської області.

Також, наказ Держгеонадра від 27.12.2018 № 521 "Про надання спеціальних дозволів на користування надрами" оприлюднений на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі архів наказів за 2018 рік, доступ до якого є і на теперішній час.

Отже, відомості щодо наявності та чинності спеціальних дозволів на користування надрами розміщувались у відкритому доступі на веб-сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну. У спеціальних дозволах на користування надрами міститься інформація щодо, зокрема, підстави надання (посилання на накази Держгеонадр, що перебувають у відкритому доступі) та протоколу(ів) засідання колегії ДКЗ.

Також, наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 05.09.2022 № 342 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.10.2022 за № 1302/38638 та набрав чинності 04.11.2022 р.), затверджено Порядок функціонування електронного кабінету надрокористувача та можливість ознайомитись з інформацією щодо наявності та чинності спеціальних дозволів на користування надрами через Електронний кабінет, функціонування якого забезпечується відповідним нормативним актом, у органів прокуратури була, починаючи з листопада 2022 року.

Окрім того, запитом Офісу Генерального прокурора № 12/2-35ВИХ-21 до Держгеонадра, витребувано у строк до 17.06.2021 р. надати, зокрема, перелік суб`єктів господарювання, у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки. Держгеонадра у відповідь на запит надано відповідний перелік суб`єктів господарювання, серед яких значилось і ТОВ "Газовидобувна група". Таким чином, Офіс Генерального прокурора принаймні з 17.06.2021 року був обізнаний про те, що ТОВ "Газовидобувна група" отримало спеціальний дозвіл на користування надрами "за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки".

Також, зазначено, що зазначає, що ТОВ "Газовидобувна група" фігурувало у кримінальному провадженні № 0001655, що відкрите 07.11.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального Кодексу України. З ухвал (які є у вільному доступі) Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 р. та 26.11.2021 р. у справі № 752/166/20 (провадження № 1- кс/752/4307/21, № 1-кс/752/9542/21), якими продовжувались строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 (розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, погоджене прокурором Київської міської прокуратури), вбачається, що органами досудового розслідування проведено аналіз обставин надання спеціальних дозволів, у т. ч. ТОВ "Газовидобувна група".

Таким чином, ДКЗ вважає, що позивачем не надано обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження рішень та спеціального дозволу на користування надрами, крім того, не надано доказів, які підтверджують існування об`єктивних обставин, що перешкоджали органам прокуратури отримати відомості на підставі яких подано позовну заяву в межах цієї справи.

12 серпня 2024 року Державною комісією України по запасах корисних копалин подано до суду відзив на заперечення проти клопотання представника ДКЗ в якому зазначив, що відсутність доказів невідкладної реакції органів прокуратури після введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021 та отримання відомостей стосовно підстав отримання ТОВ "Газовидобувна група" спеціального дозволу на користування надрами свідчить про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду. Також, на запит Офісу Генерального прокурора, Держгеонадра було надано відповідні переліки, зокрема, і щодо суб`єктів, "які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин, без спеціального дозволу на користування надрами" із зазначенням номерів та дат спеціальних дозволів на користування надрами», при цьому ознайомитись зі змістом оскаржуваного протоколу ДКЗ можливо було на офіційному веб-сайті ДНВП "Геоінформ України». Також, зазначає, що з ухвал (які є у вільному доступі) Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 р. та 26.11.2021 р. у справі № 752/166/20 (провадження № 1-кс/752/4307/21, № 1-кс/752/9542/21), якими продовжувались строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 органами досудового розслідування проведено аналіз обставин надання спеціальних дозволів, у т. ч. ТОВ "Газовидобувна група". Окрім того, відповідно до змісту ухвал Печерського районного суду міста Києва від 09.12.2019 (справи за №№ 757/64159/19-к, 757/64151/19-к, 757/64161/19-к, 757/64164/19-к) слідчим суддею задоволені клопотання слідчого щодо надання дозволу на проведення обшуку та вилучення, зокрема, документів щодо подання, реєстрації, погодження, розгляду, видачі, внесення змін, в т. ч. ТОВ "Газовидобувна група".

Матеріали справи містять заперечення позивача проти клопотання представника Державної комісії України по запасах корисних копалень про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що факт порушення інтересів держави встановлено Офісом Генерального прокурора 28.06.2023, а тому позов про визнання протиправними дій ДКЗ та Держгеонадр, скасування рішення, наказу та спеціального дозволу від 29.12.2018 №4963 пред`явлено у тримісячний строк з часу виникнення підстав для його подання-19.09.2023. При цьому доводи представника ДКЗ про те, що органи прокуратури повинні були бути обізнані про наявність підстав для пред`явлення позову з часу оприлюднення у 2018 році протоколу засідання колегії ДКЗ, рішення Івано-Франківської обласної ради, оспарюваного наказу та наданого на його підставі спеціального дозволу на користування надрами, є безпідставними та невраховують вимог законодавства щодо повноваження прокурорів. Також, зазначає, що ні Конституцією України, ні Законом України «Про прокуратуру» на органи прокуратури не покладено обов`язку відслідковувати оприлюднення органами державної влади та місцевого самоврядування кожного документа, як і не встановлено строків для виявлення оприлюднених актів. Такі строки не визначено і в наказах Генерального прокурора від 21.09.2018 №186, від 21.08.2020 №389, які організовують діяльність прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді.

4 вересня 2024 року та 2 жовтня 2024 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовидобувна група» надано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що інформація про надання підприємству спеціального дозволу на користування надрами була розміщена публічно та жодних перешкод для доступу до її змісту у Офісу Генерального прокурора чи підпорядкованих прокурату не було. Вважає підстави, зазначені позивачем, для поновлення строку звернення до суду неповажними.

Також, 9 жовтня 2024 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовидобувна група» надано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (з урахуванням зміни предмету позову), в якому зокрема представник третьої особи посилається на постанови Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 820/1719/15, від 20.12.2018 у справі № 756/513/17, від 27.02.2019 у справі № 813/1211/17, від 16.09.2019 у справі № 120/3403/20-а, від 19.02.2020 у справі № 815/5271/16, від 17.06.2021 у справі № 570/4516/19, від 17.02.2022 у справі № 380/893/20, від 08.09.2022 у справі № 380/1598/22, від 16.06.2023 у справі № 520/986/22 та від 04.07.2023 у справі № 620/4707/22.

10 жовтня 2024 року, Державною службою геології та надр України подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду в якому зазначає, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до адміністративного суду та не навів поважних причин пропуску строку, тобто причин, які б унеможливлювали звернення з позовом у період починаючи з 2018 року. Вважає доводи позивача щодо триваючого правопорушення необгрунтованими. При цьому, позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до Держгеонадра та ДКЗ, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу ДКЗ та спеціального дозволу, раніше ніж у 2023 році.

10 жовтня 2024 року, представником позивача надані до суду заперечення на клопотання представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовидобувна група» і Державної служби геології та надр України про залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування яких зазначає, що у справі має місце триваюче правопорушення, тобто проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. При цьому, порушення законодавства тривають, спеціальний дозвіл на користування надрами від 29.12.2018 № 4963, виданий ТОВ «Газовидобувна група» на підставі протоколу ДКЗ від 29.11.2018 № 4607, є чинним, тобто підстави для звернення за захистом порушених інтересів держави не припинили існувати. Вважає доводи представників відповідача та третьої особи про несвоєчасне реагування Офісом Генерального прокурора на виявлені порушення інтересів держави безпідставними.

6 листопада 2024 року, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "О-Газ" подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду та не зазначення поважних причин такого пропуску.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року заяви Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", Товариства з обмеженою відповідальністю "О-Газ" про залишення позову без розгляду - задоволено. Позовну заяву заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", Товариство з обмеженою відповідальністю "О-Газ" про визнання протиправними дій, скасування наказу та визнання недійсним спеціального дозволу залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року про залишення позову без розгляду скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу №320/46888/23 передано судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року, у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовлено. Позовну заяву заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", Товариство з обмеженою відповідальністю "О-Газ" про визнання протиправними дій, скасування наказу та визнання недійсним спеціального дозволу залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з наданням відповідних підтверджуючих доказів.

10 липня 2025 року до суду позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, обгрунтовану тим, що підстави для звернення з цим позовом до суду виникли після встановлення відсутності у ТОВ «Газовидобувна група» спеціального дозволу на користування надрами на час державної реєстрації РДГВН за № У-18-323/1. До цього моменту Спеціалізована екологічна прокуратура Офісу Генерального прокурора не володіла документально підтвердженою інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням оспорюваного спеціального дозволу. При цьому зазначає, що оскільки з 2014 року органи прокуратури не мають повноважень щодо здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів, факти проведення засідання колегією ДКЗ, видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, як і їх оприлюднення, не надають прокурору автоматичного права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними), оскільки таке право виникає лише в разі встановлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для їх представництва в суді. Крім того, лише припущення про ймовірне порушення інтересів держави без перевірки цих обставин і отримання матеріалів, які підтверджують порушення, не надають права на звернення за судовим захистом. Тому, підстави для позову виникли в подальшому під час зібрання аналізу інформації, яка стосувалася процедури оформлення цих документів і якої немає у загальному доступі. Окрім того, з оприлюдненого Івано-Франківською обласною радою рішення щодо надання згоди для видачі ТОВ «Газовидобувна група» спеціального дозволу на користування надрами, без опрацювання усіх документів не вбачалось порушення інтересів держави, які вимагали захисту шляхом вжиття заходів представницького характеру. Отже, обставини надання оспорюваного спеціального дозволу Спеціалізованій екологічній прокуратурі Офісу Генерального прокурора стало відомо після 28.06.2023 (дата отримання листа Івано-Франківської обласної ради від 23.06.2023 № 12-163/546/174).

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 зазначив про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

У постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини виявлення прокурором під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідних порушень інтересів держави, які підлягають захисту в суді, поза межами строку звернення до суду повинні враховуватися судами як поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо прокурор звернувся до суду протягом встановленого законом строку звернення з дня виявлення таких порушень. Проте направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

ВП ВС в зазначеній постанові наголосила, що установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Правові висновки щодо критеріїв поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду викладено також у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 820/1719/15, від 20.12.2018 у справі № 756/513/17, від 27.02.2019 у справі № 813/1211/17, від 16.09.2019 у справі № 120/3403/20-а, від 19.02.2020 у справі № 815/5271/16, від 17.06.2021 у справі № 570/4516/19, від 17.02.2022 у справі № 380/893/20, від 08.09.2022 у справі № 380/1598/22, від 16.06.2023 у справі № 520/986/22 та від 04.07.2023 у справі № 620/4707/22.

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені й ефективні органи.

Консультативна рада європейських прокурорів (далі - КРЄП), створена Комітетом міністрів Ради Європи 13.07.2005, у Висновку № 3 (2008) "Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права" наголосила, що держави, у яких прокурорські служби виконують функції за межами сфери кримінального права, мають забезпечувати реалізацію цих функцій згідно з такими, зокрема, принципами: діючи за межами сфери кримінального права, прокурори мають користуватися тими ж правами й обов`язками, що й будь-яка інша сторона, і не повинні мати привілейоване становище у ході судових проваджень (рівність сторін); обов`язок прокурорів обґрунтовувати свої дії та розкривати ці причини особам або інститутам, задіяним або зацікавленим у справі, має бути встановлений законом.

Згідно з п. 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 19.09.2012, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права. При цьому обов`язки та повноваження прокурорів за межами кримінального судочинства мають завжди встановлюватися та чітко визначатися у законодавстві (п. 3 Рекомендації).

Таким чином, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень. Початок перебігу строку, встановленого для звернення до суду суб`єкта владних повноважень, не пов`язується з моментом створення такого суб`єкта чи наділення його відповідними функціями та компетенцією, адже інше призводить до можливості держави через такі дії практично необмежено у часі реалізувати право на звернення з позовом за власним волевиявленням.

Ключовим питанням щодо строків звернення позивача до суду є визначення, коли прокурор був обізнаний чи повинен був дізнатись про наявність порушень з боку відповідачів під час вчинення спірних дій та прийняття рішення у формі протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 29.11.2018 №4607 та видачі наказу Державної служби геології і надр України від 27.12.2018 №521 про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" спеціального дозволу на користування надрами від 29.12.2018 №4963 та, відповідно, про наявність підстав для звернення до суду з позовом.

Матеріалами справи підтверджено, що 29 грудня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" видано спеціальний дозвіл на користування надрами №4963 на підставі наказу від 27 грудня 2018 року №521.

Сам спеціальний дозвіл на користування надрами після його видачі 27.12.2018 та до 24.02.2022 розміщувався на веб-сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України".

Протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин №4607 від 29.11.2018 був оприлюднений на веб-сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" 06.10.2020.

Протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин № 4607 від 29.11.2018 був оприлюднений на веб-сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" 06.10.2020.

Також, судом встановлено, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, яке введено в дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органам вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

Офісом Генерального прокурора надіслано на адресу Державної служби геології та надр України лист від 01.06.2021 №12/2-35/Вих-21, в якому зазначено, що Указом Президента України від 25.03.2021 №122/2021 затверджено рішення Ради національної безпеки і оборони України "Щодо стану справ у сфері надрокористування" від 19.03.2021, яким Держгеонадр визначено одним із виконавців передбачених заходів. Водночас, Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами рекомендовано вжити додаткових заходів щодо виявлення і розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування. З урахуванням викладеного, Офіс Генерального прокурора просив у строк до 17.06.2021 надати перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які, зокрема, поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.

Листом Державною службою геології та надр України від 17.06.2021 №9897/01/02-21 за наслідками опрацювання листа Офісу Генерального прокурора повідомлено, що відповідно до наказу Державної служби геології та надр України від 25.05.2021 №399 "Про проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у червні-серпні 2021 року" проведення позапланових перевірок заплановано з 01.06.2021. Відповідно, узагальнені звіти про результати проведення позапланових перевірок не готувались. На виконання підпункту 2 пункту 1 рішення РНБО з метою отримання та опрацювання інформації про ймовірні факти незаконного видобування корисних копалин разом із правоохоронними органами, Державною службою геології та надр України направлено лист від 26.04.2021 №6469/01/07-21 до голів Київської та обласних адміністрацій з проханням щодо надання щокварталу відповідної інформації за встановленою формою. Станом на 15.06.2021 отримано інформацію від 10 ОДА про 41 факт ймовірного незаконного користування надрами, серед яких за результатами проведеного Державною службою геології та надр України аналізу відомості про встановлені 39 фактів незаконного користування надрами направлені до правоохоронних органів.

Додатково надано витребувані Офісом Генерального прокурора переліки, серед яких у переліку суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які, зокрема, поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки значиться (під порядковим номером 23) ТОВ "Газовидобувна група".

Тобто вказаним листом Державна служба геології та надр України повідомила прокуратуру про те, що ТОВ "Газовидобувна група" є суб`єктом господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, яке поза аукціоном отримало спеціальний дозвіл на користування надрами, зокрема, за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.

Володіючи інформацією з середини 2021 року щодо отримання ТОВ "Газовидобувна група" спеціального дозволу на користування надрами від 29.12.2018 №4963 без проведення аукціону, позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до державних органів, зокрема Державної служби геології та надр України та Державної комісії України по запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу, а також звернутися до суду з адміністративним позовом у строк визначений приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 грудня 2024 року у справі № 320/5641/24, від 20 грудня 2024 року у справі №320/39441/23.

Водночас з цим позовом заступник Генерального прокурора звернувся до Київського окружного адміністративного суду у грудні 2023 року, зазначаючи, що підстави для звернення до суду з позовом про визнання дій відповідачів протиправними, скасування рішення засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин, оформлене протоколом від 29.11.2018 №4607; скасування наказу Державної служби геології та надр України від 27.12.2018 №521 про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група" спеціального дозволу на користування надрами та визнання недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами від 29.12.2018 №4963, виникли лише після отримання Офісом Генерального прокурора інформації та матеріалів від Івано-Франківської обласної ради, наданих листом від 23.06.2023 № 12-163/546/174 (вх. № 11687-23 від 28.06.2023).

Суд зауважує, що посилання позивача на встановлення прокурором незаконності розпорядчих актів та дозвільних документів після отримання листа Івано-Франківської обласної ради від 23.06.2023 року також не може вважатися поважною підставою щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених законодавцем щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій.

Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі №380/7024/22 та від 21.09.2023 у справі №380/7550/22, від 13.02.2024 у справі №340/3868/23.

При цьому, суд зауважує, що спірний наказ Держгеонадр України від 27.12.2018 № 521 про надання спеціального дозволу на користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", опублікований на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у роздiлi «Архiв наказів за 2018 рік» та є доступним за посиланням: https://www.geo.gov.ua/diyalnist/nakazy/arhiv-nakaziv/.

Таким чином, позивач мав можливість ознайомитись з документами безпосередньо після їх оприлюднення, протягом встановленого строку здійснити звернення до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасам корисних копалин, надрокористувача для отримання необхідних документів, їх аналізу та, у випадку встановлення порушення інтересів держави, звернутися до суду у встановлений законом строк.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що доступ до необхідної інформації був обмежений, або що набуття прокуратурою фактичної обізнаності відбулося пізніше з об`єктивних причин.

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання дотримання прокурором строку звернення до суду з позовом в інтересах держави, у постанові від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16 дійшла висновків, що за своєю правовою природою повідомлення прокурором відповідного суб`єкта владних повноважень про майбутнє звернення прокурора до суду, витребування ним документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій. Направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача про те, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід визначати з часу ознайомлення прокурором з усіма матеріалами та документами, які свідчать про порушення інтересів держави, є необґрунтованими, оскільки витребування прокурором документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Дата отримання прокурором необхідних документів та результати опрацювання належних матеріалів (у червні 2023 року) не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.

Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі № 380/7024/22, від 21.09.2023 у справі №380/7550/22, від 13.02.2024 у справі № 340/3868/23, від 18.02.2025 у справі №320/10110/24, від 24.02.2025 у справі № 380/20376/23.

При цьому, в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, прокурор покликається на те, що з 2014 року органи прокуратури не мають повноважень щодо здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів, факти проведення засідання колегією ДКЗ, видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, тому початок перебігу строку звернення до суду слід визначати з часу ознайомлення ним з усіма матеріалами та документами, які свідчать про порушення інтересів держави.

Такі доводи є безпідставними, оскільки позов у цій справі подано не на захист інтересів прокуратури, а на захист інтересів держави, яка, здійснюючи відповідно до статей 7-11 Кодексу України про надра через уповноважені органи регулювання гірничих відносин та державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр, не могла бути необізнаною про надання спеціального дозволу на користування надрами.

Посилання позивача на правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19 та Верховним Судом в постанові від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, суд оцінює критично, оскільки у цих справах вирішувалося питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду не суб`єктом владних повноважень, а фізичними особами. До того ж у цих постановах Верховний Суд викладав правові висновки у нерелевантних правовідносинах, оскільки такі не стосувалися представництва прокурором інтересів держави в суді у сфері надрокористування.

Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Водночас, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і №22095/93, пункт 51).

Відповідно до положень статті 17 Закону України від 23.06.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження спрямовані на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При цьому, питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду у кожному конкретному випадку встановлюється на підставі фактичних обставин справи, з урахуванням обґрунтувань вимог учасників справи та на підставі наданих ними доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №697/1044/22.

На переконання суду, враховуючи значний пропуск строку звернення до суду у цій справі, поважність причин такого пропуску повинні бути настільки важливими, ґрунтовними та вагомими, що поновлення таких строків, повинно переважати над ставленням під сумнів багаторічних суспільних відносини, що склалися за ці роки.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п.27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі «Йодко против Литви» (Jodko v. Lithuania).

Відповідно до практики Верховного суду яка знаходить своє підтвердження у постановах від 14.09.2023 №520/12477/22, від 21.09.2023 №340/341/23, від 07.09.2023 №160/4008/23, від 02.08.2023 №480/3852/22, від 28.09.2022 №,640/13798/21, від 30.06.2022 №460/11514/21, від 17.04.2022 №540/5397/21 та інших, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Суд зазначає, що регулярні звернення прокурора, з метою витребування ним документів для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді не можуть слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №340/3868/23.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені прокурором обставини не можуть бути причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки це матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності та порушення права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду, позивачем не наведено.

Таким чином, виходячи зі змісту конкретних обставин, хронології та послідовності дій органів прокуратури, не вбачається підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що релевантні до спірних правовідносин висновки Верховного Суду щодо пропуску прокурором строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення викладені у постановах від 16 травня 2024 року у справі №460/12886/23, від 20 травня 2024 року у справі №240/21531/23, від 20 травня 2024 року у справі №240/21812/23, від 21 травня 2024 року у справі №240/8829/23, від 21 травня 2024 року у справі №240/25181/23, від 13 лютого 2024 року у справі №340/3868/23 та інших.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом питання пропуску строків звернення до суду, що розглядається, матеріали справи не містять.

Частина 13 статті 171 КАС України вказує, що встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (ч. 14 статті 171 КАС України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 статті 171 Кодексу вказує).

Таким чином, враховуючи те, що прокурор пропустив встановлений законом строк звернення до суду та будь-яких переконливих обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та наявності підстав для залишення позовної заяви прокурора без розгляду

Керуючись статтями 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заступника Генерального прокурора про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовидобувна група", Товариство з обмеженою відповідальністю "О-Газ" про визнання протиправними дій, скасування наказу та визнання недійсним спеціального дозволу залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 липня 2025 року.

Суддя Кочанова П.В.