Справа № 372/4420/24
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року № 372/4420/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Обухівського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яке оформлено у вигляді протоколу комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації від 24.07.2024 № 13, в частині, що стосується відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким надати позивачу відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2024 (суддя Рабчун Р.О.) відкрито провадження в адміністративній справі № 372/4420/24, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу упродовж п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) копії відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Вказаною ухвалою у відповідача витребувано належним чином засвідчену копію протоколу від 24.07.2024 № 13, виданого комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2024 у задоволенні заяви представника позивача про задоволення позову відмовлено. Вкзана ухвала осаржувалась в апеляційному порядку, проте постановою Шостого апеляційного суду від 03.10.2024 апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.12.2024 (суддя Рабчун Р.О.) клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - залишено без задоволення; адміністративну справу № 372/4420/24 передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

13.01.2025 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду М.Я. Вісьтак (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025).

Ухвалою від 21.01.2025 справу прийнято до провадження судді Вісьтак М.Я., вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

У подальшому до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС "Електронного суду", від представника позивача надійшла заяву про забезпечення позову по справі № 310/4420/24 (сформовано в системі 20.06.2025), яка зареєстрована у відділі документального забезпечення і контролю (канцелярія) 26.06.2025 вх. № 43029.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.07.2025 головуючим суддею визначено суддю Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., заява передана на розгляд судді 14.07.2025, тобто в перший робочий день після завершення офіційної відпустки судді Вісьтак М.Я. (Акт Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025).

Ухвалою суду від 14.07.2025 заяву представника позивача про забезпечення позову - залишено без задоволення у зв`язку з неналежним обгрунтуванням підстав для забезпечення позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Однак позивачу відмовлено у реалізації такого права, мотивуючи це тим, що причини загибелі його брата не підпадають під підстави надання відстрочки. Позивач наголосив, що надані відповідачу документи в повній мірі підтверджують факт родинних зав`язків і факт загибелі його рідного брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, що є безумовною підставою для прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відтак вважає рішення відповідача протиправним та звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідну ухвалу про відкриття провадження отримав 03.02.2025, що підтверджується даними статусу відстеження відправлення на веб-сайті "Укрпошта".

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є громадянином України, військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.07.2024 позивач, як вбачається з матеріалів справи, звернувся із заявою на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначив, що є особою, яка на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просив розглянути його заяву і оформити йому довідку про відстрочку від призову (а.с.6).

До названої заяви додав наступні документи:

- копію паспорта громадянина України позивача;

- копію РНОКПП позивача;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 (брата позивача);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 (брата позивача);

- копію сповіщення сім`ї № 255 про смерть ОСОБА_3 від 20.03.2024;

Як вбачається із свідоцтв про народженння позивача серії НОМЕР_1 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , останній є рідним братом позивача.

Як вбачається зі змісту із сповіщення сім`ї № 255 про смерть ОСОБА_2 від 20.03.2024, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 , молодший сержант ОСОБА_2 , 20.06.2024 близько 7:00 рухався з населеного пункту Богуславка в бік населеного пункту Борова Харківської обл. на власному автотранспорті Volkswagen Sharan (д.н.з. НОМЕР_3 ), не впорався з керуванням, злетів з проїжджої частини та внаслідок перевертання автомобіля отримав поранення несумісні з життям.

Подавши вищевказані документи та заяву про надання відстрочки від мобілізації на особливий період, позивач отримав у відповідь повідомлення від 30.07.2024 №11777 від відповідача, в якому вказано, що за результатами розгляду відповідної заяви протоколом від 24.07.2024 № 13 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки.

Підставою для відмови вказано те, що причини загибелі брата позивача не підпадають під підстави надання відстрочки.

До матеріалів справи 04.11.2024 також долучено копію матеріалів службового розслідування по факту ДТП за участі брата позивача ОСОБА_2 на 40 аркушах.

Як вбачається з відповідних матеріалів службового розслідування від 25.08.2024, проведеного на підставі наказу командира військової частини від 29.07.2024 №1676, причиною ДТП за участі брата позивача стало грубе порушення останнім п. 12.1, п. 12.9 г Правил дорожнього руху України, в результаті чого стався з`їзд ОСОБА_2 в кювет та отримання ним травм не сумісних з життям.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За положеннями статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-XII).

Як закріплено у статті 1 Закон №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За визначенням у частині першій статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом частини шостої цієї ж статті передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (Закон №3543-XII) визначені правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Як закріплено у статті 1 Закону №3543-XII, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації закріплені у статті 23 Закону №3543-XII.

Так, за нормами пункту 4 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

За правилами частини сьомої цієї ж статті перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

За положеннями частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 16.05.2024 №560, якою затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок №560).

За нормами пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За положеннями пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

У відповідності до пункту 59 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За нормами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як закріплено у додатку 5 до Порядку № 560 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документами, що підтверджують право на відстрочку жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану є документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни), рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2016 року №1951-VIII (Закон №1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частини восьма, дев`ята статті 5 Закону № 1951-VIII).

За нормами пункту 34 статті 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

За правилами частини першої статті 14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

За положеннями частини третьої цієї ж статті актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною .

На підставі з`ясованих у справі обставин і наведених правових норм, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач є рідним братом загиблого військовослужбовця, який, як вбачається зі змісту із сповіщення сім`ї № 255 про смерть ОСОБА_2 від 20.03.2024, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20.06.2024 близько 7:00 рухався з населеного пункту Богуславка в бік населеного пункту Борова Харківської обл. на власному автотранспорті Volkswagen Sharan (д.н.з. НОМЕР_3 ), не впорався з керуванням, злетів з проїжджої частини та внаслідок перевертання автомобіля отримав поранення несумісні з життям.

У випадку, який розглядається, позивач, у відповідності до норм Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період №560, подав заяву про відстрочку на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ; до заяви додав нотаріально засвідчені копії документів, які підтверджують факт загибелі рідного брата.

У свою чергу, Комісією було відмовлено у задоволенні такої заяви, вказавши на те, що причини загибелі брата позивача не підпадають під підстави надання відстрочки.

У той же час, суд констатує, що із матеріалів справи дійсно не вбачається подання до відповідача позивачем достатніх і належних документів, які підтверджують загибель його рідного брата, саме під час здійснення заходів, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, натомість в документі поданому позивачем вказано, що брат позивача близько 7:00 рухався з населеного пункту Богуславка в бік населеного пункту Борова Харківської обл. на власному автотранспорті Volkswagen Sharan (д.н.з. НОМЕР_3 ), не впорався з керуванням, злетів з проїжджої частини та внаслідок перевертання автомобіля отримав поранення несумісні з життям.

Суд наголошує, що брат позивача здійснював рух на приватному транспорті, обставини смерті не містять доказів виконання службового завдання чи підтвердження, що вказане відбулося в зоні бойових дій або в контексті виконання бойового наказу.

Суд звертає особливу увагу на встановлення факту, що причиною ДТП за участі брата позивача стало грубе порушення останнім п. 12.1, п. 12.9 г Правил дорожнього руху України, в результаті чого стався з`їзд ОСОБА_2 в кювет та, в результаті, отримання ним травм не сумісних з життям.

Позивач не надав документів, що могли б підтверджувати причинно-наслідковий зв`язок смерті з участю у бойових діях або виконанням обов`язків служби в умовах воєнного стану його братом на момент смерті. Без відповідного наказу чи будь-яких інших підтвердних документів суд немає правових підстав вважати, що смерть сталася при виконанні заходів національної безпеки чи в ході відсічі збройної агресії.

Обставини смерті брата позивача суд не вбачає співмірними з обставинами, про які йдеться в тексті закону № 3543-XII, як підстави для отримання відповідної відстрочки.

При цьому, у додатку 5 Порядку №560 відповідний перелік документів не є вичерпним або виключним, оскільки там перераховано лише орієнтовно документи, які могли б підтвердити факт загибелі при відповідних обставинах і факт родинних відносин.

Зокрема, таким документом, серед іншого могла б бути довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740 Про затвердження Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Будь-яких інших додаткових документів, які б достеменно встановлювали факт загибелі брата позивача саме під час здійснення заходів, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, позивачем подано не було ані під час звернення до відповідача для отримання відстрочки, ані для суду під час звернення з адміністративним позовом.

Відтак суд позбавлений можливості належним чином на підставі поданих документів встановити факт загибелі брата позивача саме під час здійснення заходів, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а тому відсутні підстави вважати прийняте відповідачем рішення протиправним.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного суду України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, оскаржуване у досліджуваному випадку рішення, з огляду на встановлені судом обставини, відповідає наведеним критеріям.

У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-245, 246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.