Справа № 420/11717/25
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Лебедь В.Є., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях (місцезнаходження: м. Одеса, Академіка Корольова, 5, 65114; ) про визнання протиправними дії щодо зменшення у грошовому виразі, вказаних в довідці від 01.05.2023 року №ЮО33/36-6966 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївські та Херсонській областях про визнання протиправними дії щодо зменшення у грошовому виразі, вказаних в довідці від 01.05.2023 року №ЮО33/36-6966 та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 21.04.2025 р. вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суд.

На виконання ухвали 27.04.2025 р. (вх. № ЕС/40129/25) позивач надав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої зазначив, що порушення прав позивача з боку відповідача відбулося безпосередньо після отримання листа-відповіді від 07.04.2025 року.

Ухвалою від 02.05.2025 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

09.05.2025 року представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовим пенсіонером. За результатом розгляду судової справи №420/817/23 відповідачем було складено Довідки №33/36-6966 від 01.05.2023 року про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року. Втім, за дослідженням позиції Верховного Суду у справі № 380/19324/23 позивач встановив, що при виготовленні довідки розмір посадового окладу та окладу за військовим званням сформовано виходячи з мінімального розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, хоча згідно вимог Постанови №704 має застосовуватись не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року. При цьому, розмір премії та надбавок має відповідати значенням, наведеним у розпорядженні Командувача Національної гвардії України № Р-12 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України».

З урахуванням вказаного, позивач вважає, що при виготовленні довідки відповідач не дотримався вимог Постанови №704, що і стало підставою для звернення до суду.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби. Застосування ж мінімальної заробітної плати як розрахункової величини до грошового забезпечення, з якого мала б перераховуватись пенсія особам звільнених з військової служби, матиме наслідком неправильний обрахунок відповідних сум за основу братиметься величина грошового забезпечення, яка фактично діючими військовослужбовцями не отримується. Більше того, нова довідка на виконання рішення у справі №420/817/23 не складалась.

При цьому, відповідач вказав, що аналогічні вимоги розглядались судом у межах судової справи №420/11618/23, де надано висновок з питань, що покладені в предмет спору.

Також, представник відповідача наголосив, що аналогічні вимоги також розглядаються у межах справи №420/20811/24, рішення по вказаній справі ще не прийнято.

В контексті визначення розміру додаткових видів грошового забезпечення відповідач наголосив, що їх розмір встановлений у відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність даної позовної заяви Одеському окружному адміністративному суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовим пенсіонером МВС України, до червня 2019 року перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні МВС України в Одеської області (наразі Головне управління Національної поліції в Одеській області), з червня 2019 року, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ № 787 від 25.09.2018 р., у Державної установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" (надалі по тексту ДУ ТМО), а з травня 2024 року, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 квітня 2024 року № 259 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій», у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС В Одеський, Миколаївський та Херсонський областях (надалі по тексту Відповідач), якій є правонаступником Державної установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", пенсійна справа № 764, та отримує військову пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», через Головне управління пенсійного фонду України в Одеської області (надалі ГУ ПФ) з 1 листопаду 2008 року ( пенсійна справа ).

За підсумками розгляду справи 420/817/23, рішення за якою набуло чинності 24 квітня 2023 року, було зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області «…скласти і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова 704) із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 ».

Як зазначає позивач, 02 травня 2023 року, у порядку добровільного виконання рішення суду, яке набуло чинності, ДУ ТМО на електронну адресу Позивача було відправлено копію нової Довідки №33/36-6966 від 01.05.2023 року про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року.

Пунктом 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 квітня 2024 року № 259 уповноважено ГСЦ МВС на видачу звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ довідок про розмір грошового забезпечення відповідно за березень 2019 року та листопад 2019 року для перерахунку пенсій з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 160/8324/19 та судових рішень у справах № 826/3858/18 та № 826/12704/18 покладенням таких функцій на регіональні сервісні центри Головного сервісного центру МВС (філії ГСЦ МВС) з 01 травня 2024 року.

Після оформлення нової довідки позивачем встановлено, що, на його переконання, відповідно до Постанови Верховного суду України від 05.03.2024 р. у ЗРАЗКОВОЇ справі № 380/19324/23, залишеною без змін Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024 р., довідка №33/36-6966 від 01.05.2023 р. не відповідає змісту висновків Верховного суду у вищеозначеної зразкової справі.

Згідно заяви позивача від 10.03.2025 року останній просив відповідача виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 лютого 2023 року, з врахуванням висновків Постанови Верховного суду України від 05.03.2024 у зразковій справі № 380/19324/23 із зазначенням посадового окладу у розрахованого у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2023 множеної на коефіцієнт посадового окладу 5,04, оклад за військовим званням зазначити суму, розраховану з розміру 50% мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2023 множеної на коефіцієнт військового звання «підполковник» 0.8, надбавка за вислугу років зазначити 45% від посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби- зазначити відсоток відповідно до відсотка, встановленого розпорядженням Командувача Національної гвардії України №Р-12 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної України» від 01.03.2022 року станом на 01.01.2023 року, премія зазначити відсоток до відсотка, встановленого розпорядженням Командувача Національної гвардії України №Р-12 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної України» від 01.03.2022 року станом на 01.01.2023 року.

У відповідь листом від 07.04.2025 року у оформленні нової довідки було відмовлено.

Не погоджуючись із встановленням розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Визначаючись із підставами для закриття провадження з огляду на розгляд Одеським окружним адміністративним судом судових справ №420/11618/23 та №420/20811/24 суд звертає увагу на таке.

Одеським окружним адміністративним судом здійснювався розгляд справи №420/11618/23, у якій позовними вимогами були:

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» щодо неправильного застосування положень Постанови Кабміну від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» стосовно визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01 січня 2023 року а також зменшення розміру розрахункової складової премії зі 100% до 55,56% при виготовленні Довідки про розмір грошового забезпечення №33/36-6966 від 01.05.2023 року;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» внести зміни в Довідку №33/36-6966 від 01.05.2023 р. шляхом визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру 50% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2023 року множеному на відповідний тарифний коефіцієнт а також встановити розрахунковий розмір премії в розмірі 100% від посадового окладу, решту розрахункових показників залишити без змін та виправлену довідку направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії.

Також, Одеським окружним адміністративним судом здійснюється розгляд справи №420/20811/24, у якій позовними вимогами є:

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеський області щодо зменшення в довідці від 01 травня 2023 року № 33/36-6966 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 420/817/23, розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з 50% від мінімальної заробітної плати до 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01.01.2023 року, надбавки за особливості проходження служби зі 100% до 75% та премії з 200% до 56,55%, встановлених станом на 01 січня 2023 року розпорядженням командувача Національної гвардії України «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України»;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС В Одеський області, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 420/817/23, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядку виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 18 березня 2018 року № 200, вказати розміри: посадового окладу та окладу за військовим званням 50% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2023 року; надбавки за вислугу років в розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання; надбавки за особливості проходження служби 100% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 200% посадового окладу.

Згідно п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналізуючи підстави для звернення до суду, суд звертає увагу, що фактичною підставою для звернення до суду є лист-відповідь від 07.04.2025 року, яким у оформленні нової довідки було відмовлено. У якості підстав для оформлення нової довідки, на переконання позивача, є сформований висновок у Постанові Верховного суду України від 05.03.2024 р. у зразковій справі № 380/19324/23, залишеною без змін Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024 р. На думку позивача, довідка №33/36-6966 від 01.05.2023 р. не відповідає змісту висновків Верховного суду у вищеозначеній зразковій справі.

З огляду на це, суд констатує, що підстави позову, хоча предмет стосується однакової довідки №33/36-6966 від 01.05.2023 р., відрізняються від вказаних вище справ №420/11618/23 та №420/20811/24. А рішення у справі №420/20811/24 взагалі не прийнято.

Вказане свідчить про відсутність підстав для закриття провадження.

Таким чином, суд здійснює розгляд справи по суті заявлених вимог у межах наведеного обґрунтування сторін.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

За приписами частин першої, другої та четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов, порядку, розмірів перерахунку пенсій.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704), пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, пунктом 1 якої встановив перерахувати з 1 січня 2018 року пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі Порядок №45).

Абзацом першим пункту 5 Порядку №45 у редакції Постанови №103 встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. При цьому у Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції; в довідці відсутні щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, премія).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12.12.2018 в адміністративній справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 та постановою Верховного Суду від 12.11.2019, визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Таким чином, з 05.03.2019 не застосовуються зміни, внесені Постановою №103 до додатка 2 Порядку №45, яким визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, тобто, діє редакція додатка 2 до Порядку №45 до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач та органи Пенсійного фонду України у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

Пункт 3 Порядку №45 передбачає, що довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Згідно з абзацами п`ятим та шостим пункту 2.6 розділу ІІ Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22.01.2015 за №73/26518), на обласні ТЦКСП покладаються: визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону, постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами) та від 13 лютого 2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 (зі змінами) і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (зі змінами) (далі - Порядок подання документів для призначення пенсій). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, ТУ Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою; складання та подання до органів, що призначають пенсії, довідок про розмір грошового забезпечення згідно з Порядком №45.

Отже, на відповідача покладено функції зі складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 23 Порядку подання документів для призначення пенсій перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 зазначеного Порядку про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45.

До моменту отримання належної довідки від уповноваженого на її видачу органу в територіального органу Пенсійного фонду не виникає обов`язку з перерахунку пенсії, який згідно з пунктом 4 Порядку №45 здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Аналізуючи доводи позивача щодо розрахункової величини для визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, суд звертає увагу, що посилання позивача на позицію Верховного Суду у зразковій справі № 380/19324/23 є хибним.

Слід врахувати, що 02 квітня 2024 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду прийняв ухвалу, якою виправив описку, допущену в рішенні Верховного Суду від 05 березня 2024 року у справі № 380/19324/23, зазначивши у пунктах 78, 81 рішення «…розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року…» замість «…50 % розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня відповідного року…»

Тобто, позивач посилається на абзаци постанови, які у подальшому виправлені згідно ухвали суду.

Більше того, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2023 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Стосовно позовних вимог про визначення у новій довідці виду грошового забезпечення «надбавка за вислугу років» 45% від посадового окладу, суд наголошує, що згідно наявної у матеріалах справи довідки розмір надбавки за вислугу років і так становить 45%. Таким чином, порушення з боку відповідача у відношенні вимог позивача у цій частині відсутнє. Зобов`язання вчинити дії як спосіб відновлення порушеного права застосовується за наявності такого порушеного права.

Оскільки у межах даної справи надбавка за вислугу років у довідці і так складає 45%, підстави для задоволення вимог у цій частині відсутні.

Щодо вимог позивача про визначення «надбавки за особливості проходження служби» та «премії» відповідно до відсотка, встановленого розпорядженням Командувача Національної гвардії України № Р-12 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» від 01.03.2022 р. станом на 01.01.2023 р., суд наголошує на такому.

Положеннями п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Звідси слідує, що розмір указаної виплати також знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із існуванням асигнувань на утримання; особистим внеском діючого військовослужбовця у загальний результат поточного звітного календарного періоду.

Відтак і розмір премії як складового елемента грошового забезпечення військовослужбовця у цілях перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії у порядку ст.63 Закону України М2262-ХП також має умовний та непостійний (тобто змінний) характер, але не може бути меншим за 10%.

Юридичною гарантією захисту права заявника у даному випадку є положення ч.4 ст.63 Закону України №2262-ХІІ, де указано, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

У межах спірних правовідносин розмір премії як складового елемента грошового забезпечення військовослужбовця станом на 01.01.2023 року у даному конкретному випадку був визначений з урахуванням п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 з урахуванням виплат, реально проведених діючому військовослужбовцю за тією ж самою, аналогічною чи прирівняною посадами.

При цьому, згідно розпорядження Командувача Національної гвардії України № Р-12 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» розміри додаткових видів грошового забезпечення визначені «ДО» і відповідне відсоткове значення.

З урахуванням цього, встановлені розміри премії та надбавки відповідають визначеним у розпорядженні.

Слід також звернути увагу, що згідно п.3 розпорядження його дія не застосовується до розміру грошового забезпечення військовослужбовців, які звільнені з військової служби і виключені зі списків особового складу до дня підписання цього розпорядження (крім військовослужбовців, які загинули під час бойових дій).

Тобто, не тільки відповідачем не допущено його порушення, а й саме розпорядження, на яке посилається позивач, складено не на формування складових грошового забезпечення для визначення розміру пенсії.

Таким чином, за результатом дослідження підстав позову та його предмету, беручи до уваги норми законодавства, що регулюють порядок визначення складових та розмірів грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено порушень, викладених позивачем у позовних вимогах.

З огляду на вказане, у позовних вимогах слід відмовити.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, та беручи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях (місцезнаходження: м. Одеса, Академіка Корольова, 5, 65114; ) про визнання протиправними дії щодо зменшення у грошовому виразі, вказаних в довідці від 01.05.2023 року №ЮО33/36-6966 та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.