Справа № 440/6278/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 р.Справа № 440/6278/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2025, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, м. Полтава, повний текст складено 08.05.25 у справі № 440/6278/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П. Рітейл"

до Головного управління ДПС у Черкаській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» (далі за текстом також позивач, ТОВ «П.РІТЕЙЛ») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову одночасно з поданням позовної заяви шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «П.РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про припинення дії ліцензії.

Разом із заявою про забезпечення позову ТОВ «П.РІТЕЙЛ» подана позовна заява, в якій ТОВ «П.РІТЕЙЛ» просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, видану ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м (АЗС, автодорога Санкт-Петербург-Київ-Одеса км. 1349+900м), до набрання законної сили рішенням суду.

Допущено ухвалу суду до негайного виконання.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Черкаській області оскаржило її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судове рішення прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду не відповідають вимогам процесуального закону щодо застосування заходів забезпечення позову (зокрема, очевидних ознак протиправності рішення, та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову).

Вказує, що суд першої інстанції, застосувавши 08.05.2025 заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, виданої ТОВ «П.Рітейл» на АЗС за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685 м (АЗС, автодорога Санкт-Петербург-Київ-Одеса км.1349+900м), продовжує дію ліцензії на невизначений термін; застосування заходів забезпечення позову у такий спосіб по суті надає позивачу можливість здійснювати господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії, виданої згідно з чинним законодавством. Звертає увагу, що оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову суд першої інстанції фактично задовольнив позовні вимоги без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оскільки його вжиття дозволить в такий спосіб суб`єкту господарювання можливість продовжувати здійснення господарської діяльності з використанням ліцензії, дію якої припинено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване судове рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За приписами до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегія суддів наголошує на тому, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише у межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Така правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №8 26/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/1305/20.

З огляду на зазначене, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову це фактично гарантія майбутнього виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідні заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне, своєчасне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення чи поновлені прав позивача.

Згідно з Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи (далі КМРЄ) 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

КМРЄ у пункті "d" глави 5 "Ефективність судового розгляду" Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів" (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15 грудня 2004 року, також указав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити ефективне, своєчасне, реальне та неухильне виконання судового рішення та захист права в адміністративній справі.

Разом з цим під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) дотримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17 травня 2016 року у справі "Джиніч проти Хорватії" (Dћi№iж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61- 62; рішення ЄСПЛ від 16 березня 2021 року у справі "Карагасаноглу проти Туреччини" (Karahasa№oglu v. Turkey), заяви № 21392/08 та 2 інші, пункти 144- 153).

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 705/4587/17, від 16 квітня 2024 року у справі №120/15171/23 сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

За сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 140/8127/22, від 16 квітня 2024 року у справі № 120/15171/23, від 4 грудня 2024 року у справі № 500/3027/24, від 4 лютого 2025 року у справі № 280/8758/24, 20 лютого 2025 року у справі № 280/9044/24, 15 січня 2025 року у справі № 520/20854/24, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи й поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

В постанові від 13 березня 2025 року у справі № 160/23707/24 Верховним Судом зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позов та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №440/9568/22 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також ураховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Як убачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведена фактична перевірка ТОВ «П.РІТЕЙЛ» за адресою здійснення господарської діяльності: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м., за результатами, якої складений акт від 31.03.2025, висновками якого встановлені порушення вимог діючого законодавства, у тому числі: підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України), пункту 14, пункту 28 частини 2 статті 46 Закону України №3817-ІХ ТОВ «П.РІТЕЙЛ» подані заперечення на висновки акту фактичної перевірки, а контролюючим органом надана відповідь на заперечення, якою частково враховані заперечення позивача.

Мотивуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що пункт 28 частини 2 статті 46 Закону України №3817-ІХ встановлює відповідальність у вигляді припинення дії ліцензії на відповідний вид господарської діяльності виключно у випадку здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара. Обов`язковими умовами для застосування пункту 28 ч. 2 статті 46 Закону №3817-ІХ, а саме щодо зберігання та/ або реалізації необлікованого пального, в тому числі в порядку передбаченому Методикою визначення об`єму необлікованого пального, контролюючим органом в ході фактичної перевірки на АЗС за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, с/ рада Валявська, АЗС, автодорога Київ-Знам`янка 160 км не встановлено.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» зазначив про помилковість висновків акта фактичної перевірки Головного управління ДПС у Черкаській області та їх невідповідність фактичним обставинам справи та вимогам Закону України №3817-ІХ, а також про одночасне судове оскарження рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» також зауважив, що рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про припинення дії ліцензії є очевидно протиправним, оскільки не відповідає вимогами пункту 6 частини 3 статті 46 Закону України №3817-ІХ, згідно з яким у рішенні про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначаються: підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням відповідного пункту частини другої цієї статті. Зміст витягу з розпорядження №474/23-00-09-03-36 та рішення про припинення дій ліцензій №474/23-00-09-03-39 від 05.05.2025 не відповідає опису підстав (обґрунтування) прийняття рішення про припинення дії ліцензії на підставі п. 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ, а містять лише формальне посилання на норму законодавства та іншим вимогам, встановленим Законом України №3817-ІХ, що свідчить про очевидну протиправність рішення про припинення дій ліцензій №474/23-00-09-03-39 від 05.05.2025.

Заявник зазначав, що дія ліцензії припиняється в день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, відповідно до частини десятої статті 46 Закону України №3817-ІХ, і припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним істотно ускладнить ефективний захист та поновлення прав та інтересів ТОВ «П.РІТЕЙЛ», основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30). ТОВ «П.РІТЕЙЛ», у розумінні вимог Податкового кодексу України, заявник є платником акцизного податку, який зобов`язаний в системі електронного адміністрування реєструвати дані щодо обсягів пального, а також акцизні накладні в строки, визначені статтею 231 Податкового кодексу України, зокрема протягом 15 днів з моменту реалізації пального кінцевому споживачу в роздрібній торгівлі.

Невжиття заходів забезпечення позову призведе до повного припинення провадження основного виду господарської діяльності позивача та неможливість реєстрації акцизних накладних в якості вхідного акцизного податку на акцизний склад та в якості вихідного акцизного податку з акцизного складу, що стане наслідком до зобов`язання ТОВ «П.РІТЕЙЛ» сплатити до державного бюджету акцизного податку в розмірі, визначеному в акцизній накладній, в реєстрації яких відмовлено, а також до припинення виконання господарських зобов`язань щодо постачання пального шляхом заправлення паливних баків автомобілів, перед якими виконуються такі зобов`язання із застосуванням в господарській діяльності на даній АЗС, включаючи зобов`язання перед суб`єктом господарювання. Неможливість здійснювати господарську діяльність призведе до перешкод у сплаті обов`язкових податків, зборів та платежів до місцевих та державного бюджету України

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» просило забезпечити позов із наявних двох підстав очевидної протиправності рішення контролюючого органу та неможливістю ефективного захисту прав позивача до та після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без забезпечення позову до його подання, а саме: «Вважаємо, що існують принаймні дві ознаки - неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів та очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень».

Суд першої інстанції наведені доводи позивача врахував та дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м (АЗС, автодорога Санкт-Петербург-Київ-Одеса км. 1349+900м), до набрання законної сили рішенням суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, з огляду на таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 за №3817-ІХ (далі також Закон №3817-ІХ).

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ для цілей цього Закону, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно з пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, відповідно до частини десятої статті 46 Закону України №3817-ІХ.

Відповідно до пункту 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішенні про припинення ліцензії заявнику) підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є:

факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара. Об`єм необлікованого пального визначається в літрах та/або кілограмах.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ» є роздрібна торгівля пальним, у зв`язку з чим останнім отримана відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

Заявником доданий до матеріалів справи актуальний витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який містить відомості про позивача, як суб`єкта господарювання.

До заяви про забезпечення позову, в якості доказів доданий позов із додатками, у тому числі: акт фактичної перевірки, заперечення на висновки акту перевірки, відповідь на заперечення, витяг із розпорядження та рішення про припинення дії ліцензії, штатний розпис, фінансово-господарській документи, звітність, витяг із реєстру платників акцизного податку та акцизних складів тощо.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, видану ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м. заявнику анульована (припинена) ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, відповідно до витягу з розпорядження.

Разом з цим рішення контролюючого органу щодо припинення ліцензії ТОВ «П.РІТЕЙЛ» оскаржує в судовому порядку, оскільки заява про забезпечення позову подана разом із позовом товариства.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наслідками припинення ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання, ТОВ «П.РІТЕЙЛ», фактично позбавлений права здійснювати вид діяльності з продажу пального (підакцизного товару), який є його основним видом господарської діяльності.

Логічним є висновок суду, що здійснення основного виду господарської діяльності забезпечує функціонування суб`єкта господарювання в цілому і одночасно забезпечує можливість сплати не тільки акцизного податку під продажу пального, але й сплату інших податків, відповідно до положень Податкового кодексу України, як за результатами здійснення основної господарської діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ», так і за місцем розташування господарської одиниці АЗС.

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано врахував специфіку господарської діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ» та індивідуальні обставини справи з урахуванням того, що заявнику припинена не одна ліцензія, а одночасно контролюючим органом припинені декілька ліцензій на здійснення основного виду діяльності за різними фактичними перевірками платника податку.

Так, судом установлені фактичні обставини цієї справи, якими є системний ряд контрольних заходів (фактичних перевірок) Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Полтавській області щодо різних господарських одиниць ТОВ «П.РІТЕЙЛ» у певний проміжок часу, за результатами яких в одну дату - 05.05.2025 (щодо рішень Головного управління ДПС у Черкаській області), прийняті рішення про припинення ліцензій із роздрібного та оптового продажу пального (рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 16.04.2025, рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 17.04.2025 оптового продажу пального).

Заходи забезпечення позову за аналогічних обставин одночасно заявлені ТОВ «П.РІТЕЙЛ» перед поданням позову 17.04.2025 щодо різних рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Полтавській області та забезпечені Полтавським окружним адміністративним судом у справах: №440/5294/25, №440/5295/25, №440/5296/25, №440/5297/25, №440/5298/25, №440/5358/25, тобто заявник позбавлений здійснення господарської діяльності не в одній господарській одиниці, а в ряді інших господарських одиницях, що несе ризик суттєвих негативних економічних наслідків для товариства, які складно відновити, або неможливо у повній мірі.

Також 08.05.2025 ТОВ «П.РІТЕЙЛ» просило забезпечення позову за аналогічних обставин одночасно із поданням позову у справах №440/6277/25, №440/6278/25 та інших справах, які надійшли на розгляд Полтавського окружного адміністративного суду.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд установив, що відповідно до оспорюваного рішення відповідач припинив ліцензію заявнику із роздрібної торгівлі пальним, як у цій справі, так і у п`ятьох інших (включаючи ліцензію на оптовий продаж пального), які відомі суду під час постановлення цієї ухвали.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за сукупністю одночасних аналогічних обставин припинення господарської діяльності заявника у численних господарських одиницях (АЗС) у різних областях України, за фактичними перевірками, проведеними в одну дату, через які здійснюється основний вид господарської діяльності, водночас, ураховуючи специфіку господарської діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ», є логічним та очевидним висновок, що відсутність забезпечення позову може ускладнити, унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що тимчасовий процесуальний захист, як забезпечення позову, слугує превенцією (правовою гарантією) від можливих системних дій суб`єкта владних повноважень щодо зупинення господарської діяльності платника податку.

Під час ухвалення рішення про забезпечення позову суд повинен обов`язково враховувати вплив такого заходу на загальнодержавні інтереси.

Загальнодержавними інтересами у цій справі є належне здійснення операцій платником акцизного податку із продажу підакцизних товарів та повнота оподаткування таких операцій, а також своєчасна сплата податків до державного та місцевих бюджетів під час воєнного стану. Додатковим державним інтересом у даній справі є загальна превенція та податкова дисципліна для всіх платників податків щодо належного оподаткування підакцизних операцій.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у випадку забезпечення позову заявник продовжить здійснювати господарську діяльність та сплачувати податки до бюджету, що забезпечить фінансування економіки держави та територіальних громад в умовах воєнного стану.

Не менш важливим для платника податку в умовах воєнного стану є збереження кадрових питань (трудового колективу) та забезпечення виплати заробітної плати фізичним особам-найманим працівникам.

Акцизний податок, як і податок на додану вартість, є бюджетоутворюючими загальнодержавними податками.

У той же час, у випадку забезпечення позову, контролюючий орган не позбавлений в порядку норм ПК України здійснити повторні контрольні заходи перевірених господарських одиниць заявника.

Судом першої інстанції також надано оцінку співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Разом з цим, надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків спірного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень, про зупинення дії якого просив заявник, колегія суддів виходить з того, що спірне рішення набрало чинності та створює конкретні правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснювати господарську діяльність позивача до моменту перевірки правомірності прийняття рішення у судовому порядку, не в одній індивідуальній справі, а у ряді подібних справах.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» у заяві про забезпечення позову у цій справі та у інших посилається на те, що одночасна зупинка господарської діяльності із роздрібного продажу пальним на численних господарських одиницях у різних областях України (судом встановлені обставини про зупинення дії ліцензії продажу пального на АЗС в Черкаській, Дніпропетровській областях) та зупинення діяльності із оптового продажу пальним є загрозою неможливості відновлення порушеного права заявника.

З огляду на викладене за наслідками оцінки, наведених заявником доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Так, при припиненні ліцензії на роздрібний продаж пального у ряді господарських одиниць або припинення ліцензії на оптовий продаж пального - настануть очевидні негативні економічні наслідки, що зумовить покладення на платника податку додаткового податкового навантаження без здійснення господарської діяльності, а державний та місцевий бюджет не будуть надходити податки, у зв`язку із зупиненням господарської діяльності товариства.

Також у позивача виникне технічна відсутність реєстрації акцизних накладних.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до значних економічних збитків, розірвання договірних відносин з контрагентами й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності з огляду на відновлення статусу позивача, як продавця пального та його ділової репутації у певній сфері ділової активності.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку за наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів заявника, для захисту яких він звернувся до суду.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2025 у справі №520/31993/24 щодо анулювання статусу платника єдиного податку, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що «суд апеляційної інстанції також обґрунтовано вважав, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. У даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та ефективного захисту прав заявника до набрання судовим рішенням законної сили».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №160/11784/23, від 14 січня 2025 року у справа №280/9045/24, від 04 лютого 2025 року у справі №280/8758/24, від 20 лютого 2025 року у справі N 280/9044/24, від 06 березня 2025 року у справі №420/25688/24, від 11 січня 2023 року у справі № 640/10679/22.

Для обставин цієї справи є подібним за суб`єктним, об`єктним та змістовним критеріями висновок Верховного Суду щодо анулювання ліцензії на виробництво спирту коньячного та алкогольних напоїв, викладений у постановах від 27.06.2024 у справі №520/32871/23, № 520/22284/24 від 19.12.2024:

« 41. Правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у цій категорії спорів вже була предметом розгляду Верховного Суду, який у постановах від 14 грудня 2021 року (справа №240/16920/21), від 15 квітня 2022 року (справа №440/6755/21), від 21 грудня 2022 року (справа №160/11995/22) від 31 січня 2023 року (справа №140/8709/21), від 22 березня 2023 року (справа №380/8301/22) дійшов висновків, аналогічних до викладених колегією суддів у даній справі.

42. Отже, забезпечуючи позов шляхом зупинення дії розпорядження податкового органу щодо анулювання ліцензій на виробництво спирту коньячного та алкогольних напоїв, суди діяли відповідно до норм процесуального законодавства, вибравши вид забезпечення позову передбачений КАС України.

42. Водночас суд апеляційної інстанції, скасовуючи частково ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом зобов`язання ДПС України внести до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформацію про зупинення дії розпорядження ДПС України від 08 листопада 2023 року N426-р/л "Про анулювання ліцензії" до набрання законної сили рішення у справі обґрунтовано вказав, що суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, який не відповідає предмету оскарження.

43. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №240/32606/23».

Водночас суд першої інстанції правомірно не надав оцінку «очевидної протиправності рішення», оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті та зазначив, що здійснення правових висновків позовним вимогам буде надано виключно після відкриття провадження у справі та під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

Оскільки правомірність прийнятого рішення про припинення дії ліцензії щодо позивача підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову (який зобов`язується подати позивач у цій заяві) та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на тимчасове збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено існування реальної загрози (очевидного та явного ризику) завдання шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, в тому числі і трудовому колективу, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення у справі щодо оскарження рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про припинення дії ліцензії, та того, що повноцінний захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Зважаючи на наведене висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 474/23-00-09-03-36 від 05.05.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №№2400112 терміном дії з 29.10.2024 до 29.10.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км+685м (АЗС, автодорога Санкт-Петербург-Київ-Одеса км. 1349+900м), до набрання законної сили рішенням суду, є обґрунтованим і законним.

Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Вказаний захід забезпечення позову відповідає предмету судового спору та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Зупинення дії оспорюваного рішення не порушує права третіх осіб та забезпечить дотримання справедливого балансу між правами (інтересами) про захист яких просить позивач із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 09.04.2025 у справі № 160/26885/24, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така не релевантна до обставин цієї справи (у справі № 160/26885/24 касаційним судом, зокрема, зауважено, що анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами не може призвести до повного зупинення діяльності позивача, оскільки, як установлено судами, основним видом економічної діяльності позивача (крім торгівлі тютюновими виробами) є також роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями).

Як установлено у цій справі, основним видом діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ» є роздрібна торгівля пальним.

Для обставин цієї справи аналогічними є правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.06.2024 у справі №520/32871/23, № 520/22284/24 від 19.12.2024 тощо.

Доводи та аргументи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 440/6278/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 14.07.2025