Справа № 759/5476/25
Суддя: Журибеда О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5476/25

пр. № 2-а/759/151/25

13 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Шило М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Бойка С.О. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №631 від 11.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17000, 00 грн.

В обґрунтування вимог вказує, що 10.03.2025 року позивач був зупинений в м. Києві групою оповіщення та повідемлений, що він перебуває у розшуку, йому було рекомендовано звернутися до РТЦК та СР, де він перебуває на військовому обліку. 11.03.2025 року ОСОБА_1 , особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування обставин. Працівниками РТЦК йому було повідомлено, що він перебуває у розшуку з тих підстав, що йому була надіслана повістка, по якій він не з`явився в зазначену дату. При детальному аналізі працівниками було озвучено, що дану повістку було направлено на попередню адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме в Кіровоградську область, проте за вказаною адресою позивач не проживає. В 2023 році ОСОБА_1 став на військовий обілк за новим місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) в ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому також у вказаному ІНФОРМАЦІЯ_4 ним було пройдено ВЛК та отримано військовий квиток. В подальшому його було мобілізовано доЗСУ. Після загибелі рідного брата позивач був звільнений з лас ЗСУ та отримав відстрочку на підставі абз. 9 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказує, що не зрозуміло на якій підставі повітку було направлено на попередню адресу проживання, оскільки навіть в додатку «Резерв+» зазначено актуальне місце проживання: АДРЕСА_1 . Нещважаючи на вказане, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено постанову №631 від 11.03.2025 року та накладено штраф у розмірі 17000, 00 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що не містить належних доказів щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в діях позивача відстуній склад адміністративного правопорушення, а тому вважає, що воскаржувана постанову підлягає скасуванню.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін..

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, пояснень або доказів у підтвердження обставин, викладених у позові не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 09.08.2024 року взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із скріншоту з застосунку «Резевр+», ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2 , позивач на підставі абз. 9 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період до 07.11.2024 року, включно.

Згідно постанови №631 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.03.2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000, 00 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , 1988 р.н. знаходиться в розшуку за те, що не з`явився у зазначений термін по повістці, яка була надіслана через Укрпошту на 27.01.2025 року для уточненння військово-облікових даних. Підтверджуючих документів про неявку за повісткою не надав. Військовозобов`язаний оповіщений 15.01.2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок встановлений ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Таким чином встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щододоведеності вини особи тлумачаться на їїкористь.

Цим принципом повинен керуватись працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 , коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами, якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, щосуперечить вказанійвище статті Конституції України.

Однак, жодного доказу на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за обставин, що викладених в оскаржуваній постанові представником відповідача до суду не надано. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, зокрема, які свідчили б про вчинення адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що позивач не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_6 з поважної причини, оскільки не отримав повістки, яка йому була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу попереднього місця проживання, а тому не знав і не міг знати про дату виклику.

Також, в судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 . Користується правом на відстрочку на підставі абз. 9 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт свідомого, умисного ухилення від виконання обов`язків військового обліку позивачем. Відсутнє підтвердження факту вручення повістки ОСОБА_1 та навіть відсутній факт направлення повістки на актуальну адресу згідно з тим, що з 2023 року позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не враховано право на відстрочку, передбачене ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 132,139, 143, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №631 від 11.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17000, 00 грн.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Журибеда