Справа № 380/19630/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Кухар Н.А.

15 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19630/24 пров. № А/857/16351/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/19630/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність, а саме в частині не прийняття наказу про виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р.;

- зобов`язати видати наказ про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р.;

- визнати бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р.;

- зобов`язати нарахувати та виплатити відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Одночасно, суд першої інстанції зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.12.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

28.03.2025р представник ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, а саме: ухвалити додаткове рішення у справі №380/19630/24 щодо надання правової оцінки періоду з 08.12.2023 р. по 08.01.2024 р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025р суд першої інстанції у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі - відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просив суд, Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025р. скасувати та прийняти нову постанову про ухвалення додаткового рішення щодо частини позовних вимог які не вирішені судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Одночасно, суд першої інстанції зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.12.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025р. скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, апеляційну скаргу подав скаржник, ОСОБА_1 із змісту якої просить суд, змінити рішення суду першої інстанції у спосіб доповнення його мотивувальної частини та зміни резолютивної частини рішення щодо періоду нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди:07.10.2023р. - 08.12.2024р. на період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р. а також вирішити питання щодо витрат на правову допомогу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.

Водночас, апеляційну скаргу ОСОБА_1 суд задовольнив частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 380/19630/24 суд апеляційної інстанції скасував та прийняв нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії суд апеляційної інстанції задовольнив частково.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Водночас, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період: 07.10.2023р. - 08.01.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вказана постанова суду набрала законної сили 23.06.2025р.

Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції надана правова оцінка спірним правовідносинам щодо яких позивач звертався до суду першої інстанції щодо ухвалення додаткового судового рішення, а саме щодо періоду з 08.12.2023р. - 08.01.2024р.

Колегія суддів зазначає, що із змісту резолютивної частини Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025р. чітко видно, що суд задовольнив позовні вимоги в цій частині і постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили.

ч.4 ст.78 КАС України чітко визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, а також задоволено позовні вимоги в частині надання правової оцінки періоду з 08.12.2023р. - 08.01.2024р. щодо яких позивач звертався до суду першої інстанції щодо ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки порушені права позивача захищені в повному обсязі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів видно, що до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, у зв`язку із набранням законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.134-139, 229, 242, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/19630/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель