Справа № 460/9605/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року м. Рівне №460/9605/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.01.2025 №03 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ починаючи з 23 січня 2025 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, премія) від 23.01.2025 №4, №5 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 21.01.2025 №2.

Ухвалою суду від 04.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про державну службу». Однак, відповідач 2 своїм рішенням відмовив у призначенні зазначеної вище пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача 2, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у поданому відзиві на позовну заяву вказує, що посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займала посаду державної служби та достатнього стажу державної служби не має, що суперечить пунктам 10, 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-УІІІ, відповідно до яких зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII. При цьому, щодо довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, які видані Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.20217 №1-3, вказує на їх безпідставність, оскільки вказана постанова втратила чинність. Отже, таку вимогу позивача вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає, так як рішення з цього питання не приймалось та довідки видані з порушенням вимог чинного законодавства. Отже, прийнято правомірне рішення від 30.01.2025 №03 про відмову в переведенні позивача на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю законних підстав. За наведеного, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подало. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.11.2022.

23.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, а саме: «перехід на інший вид пенсії на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За результатами опрацювання вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 30.01.2025 №03 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю законних підстав. У вказаному рішенні також зазначено, що до заяви надано довідки про складові заробітної плати, які не відповідають вимогам постанови КМУ №823 від 12.07.2024 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб».

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 1 травня 2016 року (далі - Порядок №622 із змінами, внесеними згідно з постановою №823 від 12.07.2024).

Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку №622, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Відповідно до пункту 4 Порядку №229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу».

До стажу державної служби зараховується, зокрема час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України »Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 31.08.1982 судом встановлено, що позивач:

30.06.1982 обрана секретарем виконкому Бущанської сільської ради народних депутатів;

05.03.1985 обрана секретарем виконкому Бущанської сільської ради народних депутатів;

01.07.1987 обрана секретарем виконкому Бущанської сільської ради народних депутатів;

23.03.1990 обрана заступником голови Бущанської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання;

20.05.1994 прийнято присягу державного службовця;

20.05.1994 присвоєно 12 ранг державного службовця;

19.08.1994 обрана секретарем виконкому Бущанської сільської ради народних депутатів ХХІІ скликання;

09.04.1998 обрана секретарем Бущанської сільської ради;

01.06.1998 присвоєно 11 ранг державного службовця;

30.07.2001 прийняла присягу відповідно до статті 15 Закону України »Про службу в органах місцевого самоврядування».

16.04.2002 обрана секретарем Бущанської сільської ради;

28.04.2005 присвоєно 9 ранг державного службовця-посадової особи органу місцевого самоврядування;

12.04.2006 обрана секретарем Бущанської сільської ради;

17.11.2010 обрана секретарем Бущанської сільської ради;

17.11.2010 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

10.11.2015 обрана секретарем Бущанської сільської ради 7 скликання;

25.11.2020 звільнена з посади у зв?язку із закінченням сторку повноважень.

Отже, 20.05.1994 позивач прийняла присягу державного службовця з присвоєнням 12 рангу, 01.06.1998 їй присвоєно 11 ранг державного службовця, 30.07.2001 прийняла присягу відповідно до статті 15 Закону України »Про службу в органах місцевого самоврядування», 28.04.2005 присвоєно 9 ранг державного службовця-посадової особи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 21.01.2025 №3, що видана на підставі Книги розпоряджень голови Бущанської сільської ради, ОСОБА_1 станом на 25.11.2020 має 38 років 3 місяці 25 днів стажу посадової особи органів місцевого самоврядування (з 30.06.1982 по 25.11.2020).

Станом на 01.05.2016 позивач перебувала на посаді секретаря Бущанської сільської ради (як і до цієї дати).

У Рішенні від 09.02.1999 у справі №1-7/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції, чинній на час обрання позивача на посаду секретаря сільської ради, до шостої категорії посад органів місцевого самоврядування віднесені посади: керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад. Вказана стаття передбачала таку ж редакцію станом на дату звільнення позивача з посади, а також в подальшому.

Порядок №283 втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229. Разом з тим, відповідно до пункту 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, позивач має право на зарахування до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця, стажу роботи за періоди перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, що зазначені у її трудовій книжці. Відтак, вважається, що станом на 01.05.2016 позивач займала посаду державної служби.

У сукупності вищенаведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №500/5183/17, від 11.04 2023 у справі №1.380.2019.003855.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач досягла пенсійного віку визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, станом на 01.05.2016 позивач займала посаду державної служби та мала необхідний страховий стаж та стаж служби, яка дає право на призначення державної пенсії, тобто не менше 10 років, відтак має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Тому, відмова позивачу в призначенні й виплаті пенсії державного службовця за віком є неправомірною, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.01.2025 №03 підлягає скасуванню.

Суд враховує, що згідно з положеннями частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною третьою статті 45 закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, термін переведення застосовується до призначення іншого виду пенсії, передбаченого Законом №1058-IV.

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася вперше.

Однак, щодо вимог призначити та виплатити пенсію державного службовця із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, суд зазначає таке.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622, в редакції від 20.07.2024, передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.

Суд наголошує, що пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Отже, слушними є зауваження відповідача 2, що відповідні довідки видані позивачу з порушенням вимог чинного законодавства.

У спірному рішенні також було зазначено, що до заяви надано довідки про складові заробітної плати, які не відповідають вимогам постанови КМУ №823 від 12.07.2024 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб».

Судом встановлено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, премія) від 23.01.2025 №4, №5 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 21.01.2025 №2, видані Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області саме відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.20217 №1-3.

Проте, постанова правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048, втратила чинність на підставі постанови Пенсійного фонду №30-1 від 18.09.2024.

Суд наголошує, що довідки про заробітну плату державних службовців, що видаються для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII «Про державну службу», визначені саме за формами згідно з додатками 1-6 до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622.

Позивач не позбавлена права надати до пенсійного органу довідки за належною формою.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3). Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10).

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, шляхом скасування спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 23.01.2025 з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.01.2025 №03.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.01.2025 про переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 липня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексеєнко, буд. 106,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49008, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010)

Суддя Н.В. Друзенко