Справа № 120/10082/22
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 липня 2025 р. Справа № 120/10082/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука Андрія Валерійовича, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 20.01.2023 адміністративний позов задоволено частково та, окрім іншого, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) без обмеження пенсії максимальним розміром, та з урахуванням вже виплачених сум.

16.06.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду згідно статті 382 КАС України. Так, ОСОБА_1 просить суд встановити судовий контроль за виконанням шляхом зобов`язання пенсійний орган подати звіт про виконання зазначеного рішення. Заява обґрунтована тим, що постановою державного виконавця від 29.05.2025 про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду надати до відділу протягом десяти робочих днів (з дати відкриття виконавчого провадження).

Листом від 13.06.2025 боржник надав державному виконавцю інформацію про те, що на виконання рішення суду Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.04.2019 становить - 19558,77 грн та донараховано стягувачу кошти в сумі 87512,03 грн за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 що підтверджується розрахунком на доплату. Починаючи з липня 2022 року стягувач отримує пенсію в новому розмірі. При цьому доказів отримання стягувачем пенсії в новому розмірі боржник не надав. Як вказує заявник, боржник увів державного виконавця в оману й надав завідомо неправдиві відомості щодо нібито отримання стягувачем пенсії в новому розмірі. Також в підтвердженя своїх аргументів заявник посилається на Довідку про доходи № 1242 9326 8232 3203 від 13 червня 2025 року, сформованої засобами електронного порталу ПФУ та зазначає, що порівняно з червнем 2022 року у липні пенсія стягувача жодних змін не зазнала. Відповідно до даних з пенсійної справи, одержаних засобами електронного порталу ПФУ, станом на13.06.2025 пенсія стягувачу виплачується з урахуванням максимального розміру (23610 грн замість 26797 грн).

Відтак, на думку ОСОБА_1 , рішення суду в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром не виконується, а тому слід встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про його виконання.

01.07.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача подав додаткові пояснення до заяви від 16.06.2025, в яких зазначає, що 01.07.2025 ГУ ПФУ у Вінницькій області надіслано державному виконавцю відповідь на його вимогу, де боржник вказує про наступне: «За таких підстав, Головним управлінням проводиться виплата пенсії ОСОБА_1 на 01.07.2022 в розмірі - 20270,00 грн [макс. розмір] та з 01.03.2023 в розмірі - 20390,00 грн [теж макс. розмір], що відповідає вимогам чинному законодавству та узгоджується з ухваленим рішенням суду по справі №120/10082/22 [тим, яким боржника було зобов`язано виплачувати стягувачу пенсію без обмеження максимальним розміром]». На переконання заявника боржник свідомо й відкрито не виконує рішення суду, яке набрало законної сили.

15.07.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача подав додаткові пояснення до заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в яких зауважує, що у листі від 10.07.2025 № 0200-0802-5/78000 боржник повторно прямо відмовився виконувати рішення суду. Зміст листа є ідентичним змісту попереднього. Відтак, заявник, наголошуючи на протиправності дій відповідача просить суд за наслідком розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення крім ухвали по суті справи також постановити окрему ухвалу на адресу керівника Вінницької окружної прокуратури стосовно імовірного порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, заступником начальника ГУ ПФУ у Вінницькій області Ларисою Дикою, визначивши прокурору на надання відповіді максимальний строк, передбачений статтею 214 КПК України, що становить 48 годин.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зважає на таке.

За змістом статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень частини першої статті Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Водночас з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві, існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

За нормами статті 381-1 судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Зокрема, згідно із нормами частини першої 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних положень ст.ст. 382, 382-1 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Норми КАС України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною першою статті 382 КАС України. Тобто суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, в тому числі й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

В свою чергу встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується судом залежно від обставин конкретної справи та дій суб`єкта владних повноважень-відповідача щодо виконання судового рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Так, в ході розгляду поданої заяви суд установив, що позовні вимоги стосувалися протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії позивача з 01.04.2019 максимальним розміром.

Саме тому рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2023 задоволено позовні вимоги у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) без обмеження пенсії максимальним розміром, та з урахуванням вже виплачених сум.

Листами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.06.2025 вих. № 0200-0802-5/65261, 01.07.2025 вих. № 0200-0802-5/73746 підтверджується те, що на виконання згадуваного вище рішення суду пенсійним органом з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром. При цьому розмір пенсії позивача з 01.04.2019 становив 19558,77 грн.

Факт проведення такого перерахунку підтверджується відповідним протоколом перерахунку пенсії за пенсійною справою № .

Відтак, пенсійним органом виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2023, здійснивши відповідний перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром.

Разом із тим під час здійснення наступних (періодичних) перерахунків пенсії позивача відповідачем застосовано обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.07.2022 та з 01.03.2023, про що свідчать відповідні розрахунки, наведені у листі пенсійного органу.

Проте слід врахувати те, що обставини обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.07.2022 та з 01.03.2023 не були предметом дослідження в ході судового розгляду.

А відтак, застосування обмеження пенсії позивача під час наступних перерахунків його пенсії не може свідчити про те, що такі обмеження пенсії максимальним розміром є невиконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2023.

Водночас у разі незгоди ОСОБА_1 із сумою нарахованої пенсії (її обмеженням максимальним розміром) наявні ознаки іншого публічно-правового спору між сторонами, який може бути вирішений шляхом подання позовної заяви.

Крім того, судом встановлено, що на виконання цього рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено розрахунок пенсії позивача без її обмеженням максимальним розміром, що підтверджується наданим відповідачем розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача.

Так, з листа відповідача від 13.06.2025 вбачається, що донараховані позивачу кошти на виконання рішення суду у розмірі 87512,036 грн включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Оцінюючи відповідні доводи боржника щодо виплати заборгованості в розмірі 87512,036 грн після виділення коштів з Державного бюджету на цю мету, суд насамперед виходить з того, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи є достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ здійснюються ГУ ПФУ України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів державного бюджету. Інших фінансових можливостей, окрім зазначених, для здійснення пенсійних виплат орган Пенсійного фонду не має.

Водночас в силу приписів статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, нарахована позивачу сума заборгованості з пенсійних виплат має бути сплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. А тому проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Суд зазначає, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відтак з огляду на викладене, встановлені обставини вказують на неможливість виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/10082/22 в частині виплати позивачеві донарахованих коштів (заборгованості) в сумі 87512,036 грн через відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів з державного бюджету на відповідні цілі, що є необхідними для здійснення виплати цієї заборгованості.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17 та інших, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

За наведених обставин відсутні підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати звіт про виконання судового рішення, а тому у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Щодо вимоги позивача, висловленої у заяві від 15.07.2025, за якою останній просить також постановити окрему ухвалу на адресу керівника Вінницької окружної прокуратури стосовно імовірного порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, заступником начальника ГУ ПФУ у Вінницькій області Ларисою Дикою, визначивши прокурору на надання відповіді максимальний строк, передбачений статтею 214 КПК України, що становить 48 годин, суд вказує, що порядок постановляння окремої ухвали в процесі виконання судового рішення врегульовано статтею 383 КАС України.

Так, за нормами частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до положень частини шостої статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Водночас норми частини другої статті 383 передбачають імперативні вимоги до заяви поданої в порядку статті 383 КАС України. З урахуванням того, що заява ОСОБА_1 від 15.07.2025 подана не у порядку визначеному статтею 383 КАС України, а є доповненням до заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у порядку статті 382 КАС України, суд не вбачає підстав для задоволення такої та вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право на звернення до суду в порядку визначеному статтею 383 КАС України у разі якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду

Дата постановлення цієї ухвали обумовлена перебуванням головуючого суді у відпустці у період часу з 16.06.2025 по 14.07.2025.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 120/10082/22 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович