Справа № 120/2384/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 липня 2025 р. Справа № 120/2384/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до: Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування п. 37 рішення відповідача від 30.08.2024 № 25/д в частині відмови у призначенні позивачем одноразової грошової допомоги як повнолітнім дітям загиблого військовослужбовця внаслідок загибелі (смерті) батька, пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачів про призначення одноразової грошової допомоги як повнолітнім дітям загиблого військовослужбовця внаслідок загибелі (смерті) батька, пов`язаної із захистом Батьківщини, з врахуванням правових висновків суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що є рідними дітьми ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув поблизу населеного пункту Озарянівка Бахмутського району Донецької області. Відповідно до висновку 11 Регіональної військово-лікарської комісії №671 від 28.02.2024, поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_1 , та причина смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Позивачі вказують, що 24.04.2024 звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату їм одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, і після збору усіх необхідних документів та їх погодження з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 , вищезазначені матеріали були направлені на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. За результатами розгляду документів позивача, рішенням комісії від 30.08.2024 №25/д (п. 37 протоколу засідання комісії) встановлено, що на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його рідні діти (позивачі по справі) не відносились до неповнолітніх дітей загиблого, а на підставі поданих документів неможливо встановити, чи є повнолітній син або повнолітня заміжня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатними (особами з інвалідністю), та чи перебували вони на його утриманні. У зв`язку з наведеним у виплаті одноразової грошової допомоги позивачам фактично відмовлено, а документи повернуто на доопрацювання з метою надання на адресу комісії документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що позивачі перебували на утриманні загиблого військовослужбовця. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.02.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.04.2025 за вх.№25251/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що позивачам не надано належних документів, які підтверджували б факт їхнього перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, як того вимагають Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та Порядок №975. Відповідач наголошує, що діяла в межах повноважень, а повернення документів на доопрацювання не є відмовою, а процедурною дією. Також відповідач зауважує, що не має повноважень встановлювати юридичний факт утримання. Позивачі ж, будучи повнолітніми дітьми загиблого військовослужбовця, не надали доказів призначення їм пенсії по втраті годувальника, що є умовою для визнання їх утриманцями. Коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, чітко визначене законом і є вичерпним. Відтак, оскільки докази належності позивачів до цього кола відсутні, відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Правом на подання відповіді на відзив позивачі не скористались.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (1992 р.н.) та ОСОБА_2 (1990 р.н) є дітьми загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовці ОСОБА_3 .

07.11.2023 Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку 11 Регіональної військово-лікарської комісії №671 від 28.02.2024, поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_1 , та причина смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

24.04.2024 позивачі звернулися до відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату їм одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця.

За результатами розгляду документів позивача, рішенням відповідача від 30.08.2024 №25/д (п. 37 протоколу засідання комісії) встановлено, що на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його рідні діти (позивачі по справі) не відносились до неповнолітніх дітей загиблого, а на підставі поданих документів неможливо встановити, чи є повнолітній син або повнолітня заміжня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатними (особами з інвалідністю), та чи перебували вони на його утриманні. У зв`язку з наведеним у виплаті одноразової грошової допомоги позивачам фактично відмовлено, а документи повернуто на доопрацювання з метою надання на адресу комісії документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що позивачі перебували на утриманні загиблого військовослужбовця.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Ст. 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

За правилами ч. 1, 2 ст. 161 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Ч. 3 ст. 162 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022, застосовується з 24.02.2022).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно з ч. 6, 8, 9 ст. 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком №975 (далі - в редакції, чинній на момент загибелі військовослужбовця).

За приписами п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п. 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як передбачено пунктом 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.

З системного аналізу процитованих норм слідує, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, що регулюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком №975. Моментом виникнення цього права є дата смерті військовослужбовця, зазначена у свідоцтві про смерть, і саме з цієї дати особа, яка відповідає встановленим законом критеріям (зокрема є членом сім`ї, батьком, матір`ю або утриманцем загиблого), має право на звернення за виплатою. Реалізація цього права можлива протягом трьох років. Утриманцями визнаються особи, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Таким чином, ключовим моментом у набутті права на допомогу є не лише дата смерті, а й наявність у заявника належного правового статусу та підтверджувальних документів, поданих до уповноваженого органу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 (1992 р.н.) та ОСОБА_2 (1990 р.н) є дітьми загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовці ОСОБА_3 .

07.11.2023 Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку 11 Регіональної військово-лікарської комісії №671 від 28.02.2024, поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_1 , та причина смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

24.04.2024 позивачі звернулися до відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату їм одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця.

За результатами розгляду документів позивача, рішенням відповідача від 30.08.2024 №25/д (п. 37 протоколу засідання комісії) встановлено, що на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його рідні діти (позивачі по справі) не відносились до неповнолітніх дітей загиблого, а на підставі поданих документів неможливо встановити, чи є повнолітній син або повнолітня заміжня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатними (особами з інвалідністю), та чи перебували вони на його утриманні. У зв`язку з наведеним у виплаті одноразової грошової допомоги позивачам фактично відмовлено, а документи повернуто на доопрацювання з метою надання на адресу комісії документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що позивачі перебували на утриманні загиблого військовослужбовця.

Водночас позивачі вважають, що станом на дату звернення (24.04.2024) із заявою про виплату одноразової допомоги законодавство вже зазнало змін, які розширили коло осіб, що мають право на цю виплату. Зокрема, в оновленій редакції ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прямо передбачено право повнолітніх дітей загиблого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги, незалежно від їхнього віку, соціального статусу чи факту перебування на утриманні. Позивачі наполягають, що під час розгляду їхньої заяви відповідач був зобов`язаний застосовувати саме ту редакцію законодавства, яка діяла на момент звернення та розгляду заяви, а не повертатися до норм, чинних на момент загибелі батька.

В контексті наведеного суд вказує, що в постанові Верховного Суду від 07.12.2021 по справі № 465/1980/18, зауважено на тому, що дата смерті військовослужбовця є вирішальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок №975, не визначають виключний порядок, яким чином має бути встановлено факт загибелі (смерті) військовослужбовця. Підстави видачі свідоцтва про смерть не впливають на факт отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця. В цьому випадку важливим є лише відомості у свідоцтві, а саме: дата смерті.

На дату загибелі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Законом №2011-XI, а саме підпунктами 1 п. 2 ст. 16, передбачалося, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

Статтею 161 цього ж Закону в цій же редакції було чітко визначене коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Зокрема, такими особами були батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Суд зауважує, що визначення сім`ї міститься у ст. 3 Сімейного кодексу України, зокрема сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Законодавець розкриває зміст цього терміну у ст. 6 СК України, зокрема, - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Повноліття - це юридична категорія встановленого законом віку, з досягненням якого настає повна дієздатність громадянина, а також виникають права та обов`язки. В Україні повноліття наступає з 18 років.

Аналізуючи гіпотезу ст. 3 СК України, з врахуванням визначення терміну дитина, слід дійти висновку, що зазначені норми набувають наступного змісту: особа до 18 років належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Виходячи з наведених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суд зауважує, що позивачі станом на дату загибелі їх батька досягли повноліття. В свою чергу, обов`язковою умовою для вирішення питання про призначення допомоги є надання документу (документів), що підтверджували б перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця.

Відповідно до цього, у позивачів, як у повнолітніх сина та дочки загиблого військовослужбовця не виникло права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону №2011-XI, в редакції норми, яка діяла станом на дату загибелі їх батька, оскільки, як правомірно зазначив відповідач у своєму рішенні, докази того, що позивачі мають статус утриманців загиблого ними надані не були.

Доводи позивачів про поширення на них положень Закону №2011-XI, в редакції Закону №3515-IX суд відхиляє, як безпідставні з огляду на наступне.

Так, дійсно Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-IX від 09.12.2023 розширено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця, або військовозобов`язаного чи резервіста, якого призвано на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до Закону №3515-IX право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги надано членам сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону№2011-XI, до яких віднесено: дітей, у тому числі усиновлених, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, а також дітей, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдів (вдівців); батьків (усиновлювачів) загиблої (померлої) особи, за умови, що вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуків загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманців загиблої (померлої) особи, що визначені відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За змістом п. 1 розділу II Закону №3515-IX «Прикінцеві та перехідні положення», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

В свою чергу, за пунктом 3 визначено Кабінету Міністрів України вжити заходів щодо прийняття та/або оновлення нормативних актів органів виконавчої влади, що випливають з цього Закону, забезпечивши набрання ними чинності одночасно з набранням чинності цим Законом.

П. 2 розділу II Закону №3515-IX «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що, цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Закон №3515-IX опублікований в офіційному виданні - «Голос України» №52 від 29.12.2023, набрав чинності 29.03.2024.

Враховуючи ту обставину, що на дату загибелі ОСОБА_1 , Закон №3515-IX не набрав чинності та не діяв, то його норми не можуть бути поширені на позивачів та трактуватися як підстава для виникнення у них права на отримання одноразової грошової допомоги.

Наведена позиція повністю відповідає закріпленому у ч. 1 ст. 58 Конституції України принципу незворотності дії у часі законів та інших нормативно-правових актів.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно повернув документи позивачів на доопрацювання з підстав, що викладені в оскаржуваному рішенні.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 17.07.2025 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна