Справа № 420/4880/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 липня 2025 року

м. Київ

справа № 420/4880/24

адміністративне провадження № К/990/28294/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гриціва М. І. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Одеській області, Голови ГУ ПФУ в Одеській області Буряченка Олександра Євгеновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ? головний спеціаліст відділу питань призначення, перерахунку та виплат пенсій ГУ ПФУ в Одеській області Бабічева Ольга Іванівна, ГУ ПФУ в Луганській області, ГУ ПФУ в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії і

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому заявив такі вимоги: на підставі статей 80, 83 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України) витребувати від сторін адреси, які є на реквізитній частині позову «справу про відмову в наданні субсидій» на його ім`я, у повному обсязі; на підставі статті 81 цього Кодексу дослідити усі обставини, бо через їхнє спотворення [хтось з відповідачів] неправомірно відмовив у призначенні належних грошових субсидій за житлові послуги; зобов`язати відповідача негайно [через підлеглі] йому структури надати житлові субсидії на його ім`я з моменту, коли він звернувся до них з приводу отримання грошових субсидій на оплату за житлові комунальні послуги; у зв`язку з тим, що відповідачем Буряченком О. Є , третьою особою Бабічевою О. І. , керівницею установи 15535 Малиновського об`єднання управління ПФУ в місті Одесі (адреса: 65007, місто Одеса, вулиця Прохорівська, будинок 3) Морозовою Світланою Петрівною грубо порушені стаття 2, пункт 2 частини першої, другої статті 6, статтю 9, пункт 4 частини другої , четвертої статті 12 тощо КАС України [через] навмисну відмову надати грошові субсидії за житлові послуги, а також через найгрубіші навмисні порушення статті 3, пунктів1, 2, 3 статті 4, статті 6, статті 9, пунктів 1, 2, 6 статті 10 тощо Закону України «Про адміністративні послуги», статей 20, 21 Закону України «Про звернення громадян», статей 5 та 40 Конституції України; притягнути цих посадових осіб до юридичної відповідальності за вчинення проти нього, особи з інвалідністю ІІ-ї групи посадового зловживання владою і посадовим становищем; через те, що посадові особи Бабічева О. І. та Морозова С. П. неправомірно відмовили на особистому прийомі прийняти від нього та його дружини ОСОБА_4 заяви і таким чином змусили їх звертатися до цих посадових осіб засобами поштового зв`язку, а Бабічева О. І. навіть через поштовий зв`язок відмовилася приймати від нього заяву, тому просить витребувати усі пенсійні матеріали, якими займалися ці посадові особи для вивчення їх та надання юридичної оцінки правомірності їхнім діям взагалі, а за потреби внести факти їх посадових злочинів в ЄРДР, щоб компетентні орган порушили кримінальне розслідування. Вважає, що з огляду на надану суду інформацію, яка підтверджується документальними доказами, не важко дійти висновку, що злочини посадових осіб пенсійного фонду спрямовані на скоєння квартирних шахрайств за статтею 190 Кримінального кодексу України, а оцінку цим діям мають дати компетентні органи під час досудового розслідування і після того, коли справи відповідача, третьої особи та Морозової С. П буде занесена до ЄРДР. Просить визнати, що через численні зловживання посадовим становищем та владними повноваженнями посадовими особами Одеського обласного пенсійного фонду він зазнав тяжких потрясінь здоров`я, документальні докази яких будуть надані під час слідства.

Згодом позивач неодноразово доповнював і оновлював свої позовні вимоги. За поданими 18 листопада 2024 року письмовими уточненнями позовних вимог позивач просив суд задовольнити його позов, зобов`язати відповідачів призначити йому субсидію з 01 жовтня 2023 року; визнати відмову відповідачів в призначенні субсидії неправомірною; визнати штучно створене рішення відповідачів від 08 лютого 2024 року спотвореним та спрямованим на камуфляж їх посадового беззаконня, яке вже триває понад 1 рік з їхньої свідомої вини.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 04 січня 2024 року №-2023-1 і зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 грудня 2023 року про призначення та надання житлової субсидії. Повторний розгляд цієї заяви має провадитися з огляду на правну оцінку, надану судом у рішенні.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 червня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_1 не погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та, як можна зрозуміти з прохальної частини скарги, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У касаційній скарзі її автор спочатку дає стислу характеристику тому, як на основі Конституції України, опираючись корупційним ризикам та загрозам, має діяти суд касаційної інстанції. Висловлює свої «критичні судження» щодо апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Виокремлює, що перегляд не був повним, всебічним, а був поверхневим та необґрунтованим.

У своїй мотивувальній частині автор скарги наводить доводи про те які докази не досліджувалися, а також які (серед них і показання свідків) та як ці докази має дослідити суд касаційної інстанції. Наполягає, що законність і обґрунтованість оскаржених рішень судів попередніх інстанції постраждали від того, що суди надали значення штучно створеній, надуманій «екстраординарності» цього спору, що призвело до тривалого його розгляду.

Зрештою скаржник підсумовує, що описані в касаційній скарзі обставини доводять, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій неправильно були застосовані норми матеріального права.

Частина третя статті 3 КАС України передбачає, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 328 цього Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої цієї самої статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 цього Кодексу у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

Частина п`ята статті 332 КАС України передбачає, що суддя-доповідач не приймає до розгляду і повертає касаційну скаргу у разі, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Верховний Суд перевірив окреслений вище зміст та правничу природу підстав касаційної скарги ОСОБА_1 в аспекті її відповідності вимогам процесуального закону, який регламентує доступ до касаційного оскарження, та установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. В цьому зверненні по суті нема цільових, предметних посилань на допущені судами попередніх інстанцій дії та рішення, які призвели до неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Такі підстави викладаються (мають викладатися) в касаційній скарзі з посиланням на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням правил (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цим судом під час формулювання відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Автор скарги викладає (переповідає) перебіг розгляду його звернень до пенсійних органів, характеризує і кваліфікує дії окремих посадових осіб цих органів, описує поведінкові дії окремих суддів колегії суддів апеляційного суду. До того ж основний масив доводів скарги зосереджує на тому, щоб схилити касаційний суд до думки, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували обставини справи, а тому неправильно вирішили спір. Але текст касаційної скарги не містить мотивів існування взаємозв`язку з відповідною підставою касаційного оскарження, що передбачено частиною четвертою статті 328 КАС України, та не має змістовних доводів на обґрунтування цієї позиції, що має свідчити про формальний підхід до оформлення змісту та форми касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Наведене дозволяє підсумувати, що автор касаційної скарги ретельно не поставився до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої цієї статті рішення про відмову в прийнятті та про повернення касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, може ухвалити суддя-доповідач.

Отож, касаційна скарга ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі № 420/4880/24 є неприйнятною; вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Голови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Бурячника Олександра Євгеновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ? головний спеціаліст відділу питань призначення, перерахунку та виплат пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Бабічева Ольга Іванівна, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяМ.І. Грицiв