Справа № 480/7885/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2025 року Справа № 480/7885/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7885/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 01.08.1984 по 01.09.1988 та з 03.01.1997 по 15.08.2007;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду її заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийняте рішення про відмову у призначенні такої допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного спеціальний стажу (30 років). На переконання позивача, відмова відповідача у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є протиправною, оскільки нею дотримано всі вимоги встановлені законодавством для здійснення такого призначення. У зв`язку з цим, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що пенсію за віком позивачу було призначено з 13.04.2024 за заявою від 24.04.2024. Під час призначення пенсії спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у позивача складав 17 років 6 місяців 7 днів, а отже одноразову грошову виплату не було нараховано у зв`язку з відсутністю необхідних 30 років стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Також зазначає, що заклади, у яких позивач працювала у періоди з 03.01.1997 по 15.08.2007 не належать до закладів охорони здоров`я, передбачених у розділі ІІ Переліку №909, а посада на якій працювала позивач у період з 01.08.1984 по 01.09.1988 відсутня у Переліку № 909, робота у таких закладах та таких посадах не дає права на призначення пенсії за вислугу років.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачу з 13.04.2024 призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV, у зв`язку із чим остання перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с. 12, 69).
30.07.2024 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (а.с. 58).
Також у рішенні зазначено, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаж роботи, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, склав 17 років 6 місяців 7 днів.
До стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не зараховані періоди роботи:
- з 01.08.1984 по 01.09.1988 в Сумській міській дитячій лікарні, оскільки посада лаборанта молочної кухні не передбачена Постановою № 909;
- з 03.01.1997 по 15.08.2007 у Військовому інституті артилерії при Сумському державному університеті, Військовому інституті ракетних військ і артилерії Сумського державного університету, оскільки зазначені заклади не передбачені Переліком закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженим наказом МОУ № 162 від 20.05.2004 (а.с. 68).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справ та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Визначення принципів, засад і механізмів функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).
Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік 909).
Згідно п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами п. 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 7 Порядку №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з п. 1 та п. 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43) та з 13.04.2024 їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с. 69).
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що з 01.08.1984 її зараховано, а з 01.09.1988 звільнено від займаної посади лаборанта молочної кухні №1 у Сумській міській дитячій лікарні (а.с.48);
- з 26.09.1995 позивача прийнято на посаду лаборанта поліклініки у Сумському вищому артилерійському командному училищі, а з 15.08.2007 її звільнено за скороченням штату працівників (з.б.а.с. 14 - а.с. 49);
- з 04.12.2007 позивача зараховано на посаду лаборанта відділення судово-медичної токсикології в Обласний комунальний заклад "Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи" (а.с. 50).
Крім того, відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради від 11.06.2024 №90 позивач дійсно працювала в Сумській міській дитячій лікарні на посаді лаборанта молочної кухні з 01.08.1984 (наказ №116/К від 01.08.1984 р.) по 01.09.1988 р. (наказ № 172/К від 29.09.1988 р.) (а.с. 9).
Також відповідно до довідки Обласного комунального закладу "Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи" від 30.04.2024 № 15 позивач працювала в обласному комунальному закладі "Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи" на посаді лаборанта відділення судово-медичної токсикології з 04.12.2007 (наказ від 04.12.2007 № 71 п.2.1.) по 20.06.2022 на посаді старшого лаборанта відділення судово-медичної токсикології з 21.06.2022 (наказ від 20.06.2022 № 65-ОС) по теперішній час.
Судом встановлено, що періоди роботи позивача на вказаних посадах в обласному комунальному закладі "Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи" з 04.12.2007 по 31.03.2022 та з 01.05.2022 по 31.03.2024, а також період роботи позивача з 26.09.1995 по 02.01.1997 на посаді лаборанта поліклініки у Сумському вищому артилерійському командному училищі, які в сумі складають 17 років 6 місяців 7 днів, відповідач зарахував до стажу роботи, що дає право позивачу на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій (а.с. 68, 69).
Разом з тим, відповідач не зарахував до стажу роботи, що дає право позивачу на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій періоди роботи з 01.08.1984 по 01.09.1988 в Сумській міській дитячій лікарні, з посиланням в оскаржуваному рішенні на те, що посада лаборанта молочної кухні не передбачена Постановою № 909, а також період роботи з 03.01.1997 по 15.08.2007 у Військовому інституті артилерії при Сумському державному університеті, Військовому інституті ракетних військ і артилерії Сумського державного університету, оскільки зазначені заклади не передбачені Переліком закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженим наказом МОУ № 162 від 20.05.2004.
Суд враховує, що відповідно до Переліку №909 до галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Згідно примітки 2 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства", яка діяла на час роботи позивача у Сумській міській дитячій лікарні на посаді лаборанта молочної кухні №1 з 01.08.1984 по 01.09.1988, визначалося, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.
Відтак, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи у Сумській міській дитячій лікарні на посаді лаборанта молочної кухні №1 з 01.08.1984 по 01.09.1988, який згідно з формою РС-Право (а.с. 69) відповідач визначив у сумі 4 роки 1 місяць та 1 день.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо правомірності не зарахування позивачу періоду її роботи з 03.01.1997 по 15.08.2007 до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплату грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 2 Переліку закладів охорони здоров`я Збройних сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 20.05.2004 № 162 поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань) відноситься до амбулаторно-поліклінічних закладів.
Отже, період роботи ОСОБА_1 з 03.01.1997 по 15.08.2007 на посадах лаборанта поліклініки, рентген лаборанта поліклініки у структурному підрозділі Сумського вищого артилерійського командного училища (Військовому інституті артилерії при Сумському державному університеті), також має зараховуватися до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплату грошової допомоги.
Тому, відповідач повинен був зарахувати не тільки до загального страхового стажу позивача (а.с. 69), а й до спеціального трудового стажу період роботи на посадах лаборанта поліклініки, рентген лаборанта поліклініки у Військовому інституті артилерії при Сумському державному університеті з 03.01.1997 по 31.12.2003, що складає 6 років 11 місяців 29 дні та з 01.01.2004 по 15.08.2007, який становить 3 роки 8 місяців.
Варто зауважити, що відповідачем було зараховано до спеціального стажу, яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій частину періоду роботи позивача на посаді лаборанта поліклініки у Військовому інституті артилерії при Сумському державному університеті, а саме: з 26.09.1995 по 02.01.1997.
Проте, оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у зарахуванні періоду роботи позивача з 01.08.1984 по 01.09.1988 та з 03.01.1997 по 15.08.2007 до страхового стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, чим було порушено право позивача на отримання такої грошової допомоги.
Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 48-49, 50), наданих підтверджуючих періоди роботи та посади позивача довідок (а.с. 20-23) вбачається, що на день досягнення пенсійного віку у позивача наявний необхідний тридцятирічний спеціальний стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому, інших підстав відмови позивачу у призначенні такої допомоги, крім відсутності 30 років спеціального стажу, відповідач не встановив.
Тому позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько