Справа № 520/1760/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

15 липня 2025 року № 520/1760/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про зміну способу виконання рішення справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

04.07.2025 від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24 шляхом стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 342095.74 грн. нарахованих коштів.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24 набрало законної сили 27.04.2024 року та до теперішнього часу в частині виплати заборгованості з пенсії позивачу відповідачем не виконано. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, стягнувши з боржника суму в розмірі 342095.74 грн на користь позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області будь-яких заперечень на вказану заяву не надало.

Учасники справи (їх представники) в судове засідання 15.07.2025 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України.

Поряд з тим позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними документами в матеріалах справи.

Згідно із положеннями п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши подану заяву, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 11.01.2024 року № 33/41-9329 про розмір грошового забезпечення, з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі нової довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 11.01.2024 № 33/41-9329 про розмір грошового забезпечення, з 01.12.2019.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.04.2024.

Як вказано заявником, на виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за результатами якого нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2025 у розмірі 342095.74 грн. (а.с. 64-65).

Листом від 01.07.2025 №2000-0408-8/99647, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено позивачу, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24, яке набрало законної сили 27.04.2024 року, головним управлінням нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2025 у розмірі 342095.74 грн. Також зазначив, що черговість здійснення виплат визначається в залежності від дати набрання рішенням суду законної сили. Станом на травень 2025 погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.11.2020 включно (а.с. 62-63).

Розглядаючи заяву представника заявника, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Водночас, суд звертає увагу, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі нової довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 11.01.2024 № 33/41-9329 про розмір грошового забезпечення, з 01.12.2019.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вказаного рішення ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 31.05.2025 на підставі нової довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 11.01.2024 № 33/41-9329про розмір грошового забезпечення, про що свідчить протокол перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24 відповідачем виконано.

Однак, у заяві про встановлення або зміну способу виконання та порядку виконання судового рішення, заявник просить суд здійснити виплату ОСОБА_1 нарахованої різниці в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2025 у розмірі 342095.74 грн.

Тобто, суд зазначає, що подана заява стосується не зміни способу або порядку виконання судового рішення, а фактично направлена на зміну резолютивної частини рішення суду, яке стосується способу поновлення порушеного права, а тому задоволення вказаної заяви представника позивача фактично змінить рішення по суті спору з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішуватимуться питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Суд зазначає, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а вирішення клопотань про зміну порядку і особу виконання рішення здійснюється судом шляхом постановлення ухвали, і в такому випадку не вирішується спір по суті і не обирається новий спосіб захисту порушеного права.

У такому провадженні суд не здійснює вибір ефективного способу захисту порушеного права по суті спору, а виключно у відповідності до статті 378 КАС України вирішує процесуальне питання зміни способу виконання рішення суду.

При цьому, зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише тоді, коли зміст та суть судового рішення залишатимуться незмінними. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

У даному випадку, у разі задоволення клопотання про зміну способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/1760/24 шляхом стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 342095.74 грн. нарахованих коштів, суд фактично повторно вирішить спір у справі, оскільки заявлений представником позивача спосіб порядку виконання рішення суду є самостійною (доповнюючою) складовою прохальної частини позовних вимог, що не була заявлена під час вирішення спору по суті, що фактично буде переоцінкою судом обставин справи та способу захисту права по суті спору, шляхом постановлення ухвали з процесуальних питань, у той час як вимоги по суті спору вирішуються рішенням, яке проголошується іменем України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку або способу виконання рішення суду у цій справі, оскільки заявник фактично заявляє вимогу про зміну способу захисту порушеного права, а суд у межах ст. 378 КАС України не може здійснювати вихід за межі позовних вимог та вирішувати питання, які не було предметом дослідження при розгляді справи.

Керуючись статтями 241-243, 248, 254, 255, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення справі за по справі №520/1760/24 позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ольга ГОРШКОВА